Справа № К/9991/21631/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/21631/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Іваненко Я.Л., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Дубенському
районі Рівненської області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Дубенському
районі Рівненської області на
постанову Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 21 лютого
2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30 березня 2011 року, -

встановив:

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дубенському районі Рівненської
області про визнання бездіяльності
протиправною, зобов'язання провести
перерахунок та виплату державної
пенсії і додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
статей 50, 54, 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон №
796-XII), виходячи з мінімальної пенсії за
віком, яка встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Постановою Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 21 лютого
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 30 березня
2011 року, визнано протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Дубенському районі Рівненської
області щодо виплати позивачеві
основної та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в меншому розмірі
ніж встановленого статтями 50, 54 Закону
№ 796-XII. Зобов'язано відповідача
здійснити перерахунок пенсії та
виплатити ОСОБА_4 основну пенсію в
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком і додаткову пенсію в розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком,
передбачені статтями 50, 54 Закону № 796-XII,
з серпня 2010 року по січень 2011 року
включно, з урахуванням проведених
виплат. В іншій частині вимог
адміністративний позов залишено без
розгляду за пропуском строку звернення
до суду.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України в Дубенському
районі Рівненської області звернулося
з касаційною скаргою, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
просить скасувати постанову
Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 21 лютого 2011
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30 березня 2011 року і прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом II групи
внаслідок захворювання, яке пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Дубенському
районі Рівненської області.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього

життя і здоров'я, створення єдиного
порядку визначення категорій зон
радіоактивно забруднених територій,
умов проживання і трудової діяльності

на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами ІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

У 2009, 2010 роках і по січень 2011 року
включно (межі задоволення позовних
вимог) положення статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ зупинено чи змінено не було.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди дійшли
вірного висновку про те, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статей 50, 54 Закону № 796-XII, а не
положення постанов Кабінету Міністрів
України, якими керувався відповідач,
оскільки такі істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача.

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV), іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів щодо неприйняття в
даному випадку положень частини 3
статті 28 Закону № 1058-ІV, відповідно до
якої мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
щодо визначення розміру та виплати
пенсій.

Відповідно до частини 2 статті 99 КАС
України (у редакції, чинній на час
звернення в суд з вказаним позовом) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України погоджується із висновками
судів попередніх інстанцій про
часткове задоволення позовних вимог
ОСОБА_4

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів і
встановлених обставин справи.

Згідно статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223,
224, 230, 231 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Дубенському
районі Рівненської області - залишити
без задоволення.

Постанову Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 21 лютого
2011 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 30 березня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в Дубенському
районі Рівненської області про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Іваненко Я.Л.

Стародуб О.П.