Справа № 754/14701/14-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/701/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2014 року Суддя Деснянського
районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В.,
розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України у Деснянському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними та
зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва про визнання дій протиправними
щодо перерахунку пенсії, мотивуючи
свої вимоги тим, що йому, як потерпілому
внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії та
інваліду І групи від захворювання,
пов"язаного із наслідками аварії на
ЧАЕС, не в повному обсязі нараховуються
та виплачуються основна та додаткова
пенсії відповідно до Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". А тому
просить визнати дії відповідача
протиправними та зобов'язати
відповідача провести перерахунок та
виплату його основної та додаткової
пенсії, відповідно до вимог ст. 48, 50, 54
вищевказаного Закону в період з 01 січня
2005 року з урахуванням проведених
виплат.

Ухвалою судді Деснянського
районного суду м. Києва від 15.09.2014 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій незаконними та
зобов"язання вчинити дії в частині
зобов"язання здійснити перерахунок
пенсії за період з 01.01.2005 року по 07.03.2014
року залишено без розгляду.

Стороною відповідача до суду надано
заперечення щодо позовних вимог
ОСОБА_1, відповідно до яких вказано, що
дії Управління є законними, а тому
підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України
скорочене провадження застосовується
у адміністративних справах про
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Вивчивши письмові матеріали справи,
оцінивши зібрані по справі докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва і отримує
пенсію, передбачену ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, передбачену ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", але з
урахуванням положень постанови
Кабінету Міністрів України "Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету" від 03.01.2002 року № 1
та постанови Кабінету Міністрів
України "Про компенсаційні виплати
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 26.07.1996
року № 831 відповідно.

ОСОБА_1 має статус потерпілої внаслідок
аварії на ЧАЕС І категорії, є інвалідом
І групи, що підтверджується копіями
посвідчень, наявними у матеріалах
справи та не заперечується
відповідачем.

Позивач звернувся до відповідача з
заявою про перерахунок пенсії у
розмірах, встановлених ст. 50, ч. 4 ст. 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м. Києва
від 04.03.2014 року позивачу було надано
довідку про розмір основної та
додаткової пенсії, обчисленої
відповідно до вимог Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до п. 13 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" у разі, якщо особа має
право на отримання пенсії відповідно
до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та цього Закону, їй
призначається одна пенсія за її
вибором.

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорії І
встановлюються у вигляді державної
пенсії; додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на отримання
пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" конкретні
розміри всіх доплат, пенсій і
компенсацій підвищуються Кабінетом
Міністрів України відповідно до
зміни індексу вартості життя і
зростання мінімальної заробітної
плати.

Частиною 4 ст. 54 даного Закону (в
редакції, що діяла до прийняття
Постанови КМУ № 745 від 06.07.2011 року)
передбачено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
І групі інвалідності -10 мінімальних
пенсій за віком; по ІІ групі
інвалідності -8 мінімальних пенсій за
віком; по ІІІ групі інвалідності -6
мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам -3 мінімальних пенсій
за віком.

Статтею 50 цього Закону (в редакції, що
діяла до прийняття Постанови КМУ № 745
від 06.07.2011 року) визначено, що особам,
віднесеним до категорії І,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах: інвалідам І групи - 100
процентів мінімальної пенсії за віком;
інвалідом ІІ групи -75 процентів
мінімальної пенсії за віком; інвалідам
ІІІ групи, дітям-інвалідам, а також
хворим внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу -50
процентів пенсії за віком.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначені розміри пенсії
по інвалідності залежно від групи
інвалідності. Зі змісту статей 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
вбачається, що під час визначення
розміру як основної пенсії, так і
щомісячної додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю за основу їх
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком, яка в свою чергу
визначається правилами ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
виходячи із нового розміру
прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту на обсягу
існуючих прав і свобод.

Звуження змісту прав і свобод означає
зменшення ознак, змістовних
характеристик можливостей людини, які
відображаються відповідними правами
та свободами, тобто якісних
характеристик права. Звуження обсягу
прав і свобод -це зменшення кола
суб'єктів, розміру території, часу,
розміру або кількості благ чи будь-яких
інших кількісно вимірюваних
показників використання прав і свобод,
тобто їх кількісної характеристики.

Враховуючи те, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, вона наділена державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на додаткові елементи
соціального захисту.

Наділивши зазначеною соціальною
гарантією осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильською катастрофи,
держава таким чином взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень цих осіб.

Тобто, між позивачем і державою
встановлено певний правовий зв'язок у
визначеній сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання держави забезпечити
соціальний захист осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про державний бюджет
України на 2011 рік" від 14.06.2011 року було
визначено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог даного Закону, 06.07.2011
року Кабінетом Міністрів України було
прийнято Постанову № 745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету". Дана постанова
набрала чинності 23.07.2011 року, яка на
сьогоднішній день не скасована та не
визнана неконституційною.

Даною Постановою передбачено, зокрема,
що особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, відповідно до ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
виплачується у відповідних розмірах до
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, зокрема, тим
особам, що належать до категорії І
інвалідам ІІІ групи -50 відсотків.

Однак коефіцієнти які передбачені
Постановами № 1293 та № 894, не можуть
застосовуватись до розміру пенсії
позивача, оскільки вона обчислена
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Таким чином, Постанови № 1293 та № 894
застосовуються до пенсії, призначених
згідно ч.1 ст. 54 Закону № 796 та не мають
жодного відношення до мінімального
розміру пенсії по інвалідності,
передбаченого ч.4 ст. 54 вищезазначеного
Закону.

За таких обставин суд вважає відмову
відповідача у перерахунку пенсії
такою, що відповідає вимогам
законодавства, оскільки позивач
отримує пенсію по інвалідності І групи,
що настала внаслідок захворювання,
пов'язаного з роботами на ЧАЕС,
відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", за
підставу її нарахування взято розмір
мінімальної пенсії за віком,
установлений законом.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень суд
перевіряє чи вчинені вони на підставі,
у межах повноважень та у спосіб,
визначений Конституцією та Законами
України.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що вимоги позивача не підлягають
задоволенню, оскільки є безпідставними
та необгрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 2, 18, 71, 93, 94, 104, 161-163, 183-2, 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Конституцією України, Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
Фонду України у Деснянському районі м.
Києва про визнання дій неправомірними
та зобов"язання вчинити певні дії -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: