Справа № 2а/0270/3713/11
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/84633/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Вінниці

на постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 26.08.2011

та ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011

у справі № 2а/0270/3713/11 Вінницького
окружного адміністративного суду

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Вінницяоблпаливо»

до Державної податкової інспекції (ДПІ)
у м. Вінниці

про визнання протиправним та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 26.08.2011,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 01.11.2011, позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення № від 01.08.2011
та № від 01.08.2011.

У касаційній скарзі ДПІ у м. Вінниці
просить скасувати ухвалені у справі
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
позивачу податкових зобов`язань із
податку на прибуток, податку на додану
вартість та застосування штрафних
(фінансових) санкцій згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями,
з приводу правомірності яких виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
18.07.2011 № 76/2301/01880670, про
порушення позивачем норм пункту 1.32 ст.
1, пункту 5.1, підпункту 5.2.1 пункту 5.2,
підпункту 5.3.9 пункту 5.3 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» (Закон № 334/94-ВР), пункту 1.4
статті 1, підпункту 3.1.1 пункту 3.1 статті
3, пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.4.4
пункту 7.4 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (Закон №
168/97-ВР), а саме: завищено валові витрати
у податковому обліку за ІV квартал 2009
року, ІІІ квартал 2010 року, І квартал 2011
року на загальну суму 489589,00 грн. та
податковий кредит за жовтень 2009 року,
серпень-вересень 2010 року, січень 2011
року на загальну суму 97918,00 грн. за
наслідками нікчемних правочинів з ПП
«Галич Тур», ТОВ «Сканія Плюс», ТОВ
«Вісан» з поставки позивачу товару
(вугілля). Висновок про нікчемність
правочинів між позивачем та вказаними
контрагентами обґрунтований
посиланнями на відсутність у останніх
основних фондів (складських приміщень,
транспортних засобів) та персоналу,
необхідних для здійснення
господарської діяльності.

За наслідками перевірки відповідачем
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 01.08.2011: №
- про визначення податкового
зобов`язання із податку на прибуток у
сумі 139038,00 грн., у тому числі: 122398,00 грн.
за основним платежем та 16640,00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції; № -
про визначення податкового
зобов`язання із податку на додану
вартість у сумі 111230,00 грн., у тому числі:
97918,00 грн. за основним платежем та 13312,00
грн. - штрафні (фінансові) санкції.

У судовому процесі встановлено, що між
позивачем (покупець) та ТОВ «Вісан», ТОВ
«Сканія Плюс», «Галич Тур»
(постачальники) укладено письмові
договори № 1-ВС-ВП-1.7 від 17.01.2011, № 2/02/19
від 04.02.2010 та № 1.133 від 29.09.2099 (т.1 а.с.83-84,
т.1 а.с.99-102, т.1 а.с.131-133) відповідно,
згідно з умовами яких постачальники
зобов'язуються поставити та передати
вугілля, а покупець прийняти його та
провести оплату.

Факт поставки позивачу вугілля та
сплати ціни за нього підтверджується
приєднаними до справи доказами, а саме:
копіями податкових та видаткових
накладних, платіжних доручень, копіями
залізничних накладних на перевезення
вугілля.

Крім того, в матеріалах справи
містяться довідки щодо відвантаження
вугільної продукції по залізничним
накладним, якими підтверджено
надходження вагонів із вантажем
(вугілля) (т.1 а.с. 138-141).

Оцінка доказів судом зроблена з
дотриманням норм ст. 86 КАС України.

Факт подальшої реалізації позивачем
придбаного у ПП «Галич Тур», ТОВ
«Сканія Плюс», ТОВ «Вісан» вугілля
підтверджується товарно-транспортними
накладними, довіреностями про
отримання товару від ПАТ
«Вінницяоблпаливо» та видатковими
накладними (т.1 а.с 193, т.2 а.с 12)

Відповідно до пункту 5.1 ст.5 Закону №
334/94-ВР валові витрати виробництва та
обігу (далі - валові витрати) - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 цієї статті
визначено, що до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.(підпункт 5.3.9 пункту
5.3 ст.5 Закону № 334/94-ВР).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст. 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац
перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї
статті).

Встановивши в судовому процесі
обставини щодо поставки позивачу
вугілля, сплати сум ПДВ ТОВ «Вісан», ТОВ
«Сканія Плюс», «Галич Тур» в ціні цього
товару, підтвердження господарських
операцій первинними бухгалтерськими
документами, а сум ПДВ - податковими
накладними, що відповідають вимогам
підпункту 7.2.1 пункту 7.2 ст. 7 Закону №
168/97-ВР, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли юридично правильного
висновку про неправомірне виключення
податковим органом з податкового
обліку позивача сум валових витрат та
податкового кредиту, що відповідають
витратам позивача з придбання вугілля
за операціями з поставки з участю ТОВ
«Вісан», ТОВ «Сканія Плюс», «Галич Тур»
та сплачених цим постачальникам сум
ПДВ.

З огляду на викладене висновок судів
першої та апеляційної інстанцій, що
оспорюванні позивачем податкові
повідомлення-рішення, як такі, що
прийняті із порушенням законодавства,
чинного на час виникнення
правовідносин, з приводу прав і
обов'язків в якому виник спір,
підлягають скасуванню, відповідає
встановленим у справі обставинам та
правильному застосуванню норм
матеріального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цього
висновку.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Вінниці залишити без
задоволення.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 26.08.2011 та
ухвалу Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01.11.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін В.П. Юрченко