Справа № 808/4907/14
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року (11 год. 30 хв.)Справа №
808/4907/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання
Ємельяновій А.С.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: Єгорушкіна Т.П;

від третіх осіб: не з'явився;

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1

до: Жовтневого районного відділу у м.
Запоріжжі Управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області,

треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

про: визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
ОСОБА_1 (далі - позивач) до Жовтневого
районного відділу у м. Запоріжжі
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області
(далі - відповідач), у якому позивач
просить суд зобов'язати відповідача
здійснити дії по зняттю з реєстрації
місця проживання ОСОБА_1 (69002, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та його
дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (69002, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер невідомий) за
адресою 69002, АДРЕСА_1, без згоди матері -
ОСОБА_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем
неправомірно відмовлено у знятті його
та його доньки ОСОБА_4 з реєстрації
місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з
тих підстав, що на те відсутня згода
матері дитини та надходження 01.07.2014 до
Жовтневого районного відділу у м.
Запоріжжі Управління Державної
міграційної служби України в
Запорізькій області заяви матері
дитини ОСОБА_3, в якому остання
заперечувала проти зняття з реєстрації
місця проживання їх спільної дитини у
належній позивачу на праві власності
квартири АДРЕСА_1. Зазначає, що цією
відмовою відповідач порушує права
позивача на свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні, що гарантуються Конституцією
України, Загальною декларацією прав
людини, міжнародним пактом про
громадянські та політичні та іншими
міжнародними договорами України.

У судове засідання з'явився позивач
ОСОБА_1.

У судове засідання з'явився
представник відповідача Єгорушкіна
Т.П. Матеріали справи містять письмові
заперечення на позов (вх. 34086 від 09
вересня 2014 року), в яких, зокрема,
зазначено, що у зв'язку з наявним спором
між батьками дитини про місце
реєстрації неповнолітньої дитини, з
метою не допущення порушення прав
неповнолітньої дитини, позивачу було
відмовлено у заяві про зняття з
реєстрації місця проживання разом із
його дитиною у зв'язку із запереченнями
матері ОСОБА_3. Також зазначає, що для
вирішення зазначеного питання
позивачу було запропоновано
звернутись до органів опіки та
піклування або до суду. Просила в
задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 09 вересня 2014 року було
залучено в якості третьої особи
громадянку ОСОБА_4.

Ухвалою суду від 17 вересня 2014 року
залучено в якості третьої особи ОСОБА_3.

Треті особи (їх представники), належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи у судове
засідання не прибули.

Від третьої особи ОСОБА_3 надійшли
письмові заперечення 17 вересня 2014 року
(вх. 35285), в яких вона просить у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі з підстав відсутності
її згоди на зняття з реєстрації місця
проживання неповнолітньої доньки,
законним представником якої вона
являється, а також за наявності загрози
у майбутньому бути позбавленою права
на житло, яке гарантується
Конституцією України.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Згідно з частиною першою статті 41 КАС
України, суд під час судового розгляду
адміністративної справи здійснює
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. У разі неявки у
судове засідання всіх осіб, які беруть
участь у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

З урахуванням приписів частини шостої
статті 12, частини першої статті 41,
частини шостої статті 128 КАС України,
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось,
справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Проаналізувавши наявні матеріали та
фактичні обставини справи, дослідивши
і оцінивши надані докази в їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

29.07.2014 ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого
районного відділу у м. Запоріжжі
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області з
письмовою заявою про зняття його та
його неповнолітньої доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстрації місця
проживання у зв'язку із нагальною
потребою поліпшити житлові умови,
шляхом обміну належної на праві
власності квартири на квартиру більшої
площі.

Тимчасово виконуючим обов'язки
начальника відділу Жовтневого
районного відділу у місті Запоріжжі
Управління державної міграційної
служби України в Запорізькій області
Державної міграційної служби України
Єгорушкіною Т.П. було розглянуто заяву
позивача та листом від 29.07.2014 за №23.10-1027
відмовлено у її задоволенні з підстави,
зокрема, надходження 01.07.2014 заяви
ОСОБА_3 про категоричне заперечення
проти зняття з реєстрації місця
проживання спільної дитини. З огляду на
це прийнято рішення про відмову у
знятті з реєстрації місця проживання
позивача та його неповнолітньої
доньки.

Позивач, не погоджуючись з таким
рішенням відповідача, звернувся з
позовом до суду.

Суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Статтею 33 Конституції України
закріплено, що кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, гарантується свобода
пересування, вільний вибір місця
проживання, право вільно залишати
територію України, за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, який гарантує
деякі права і свободи, не передбачені в
Конвенції та у Першому протоколі до
неї, кожен, хто законно перебуває на
території будь-якої держави, має право
вільно пересуватися і вільно вибирати
місце проживання в межах цієї
території. На здійснення цих прав не
можуть бути встановлені жодні
обмеження, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

За приписами абзацу третього статті 3
Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» вільний вибір
місця проживання чи перебування - право
громадянина України, а також іноземця
та особи без громадянства, які на
законних підставах перебувають на
території України, на вибір
адміністративно-територіальної
одиниці, де вони хочуть проживати чи
перебувати.

Статтею 2 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» встановлено, що
громадянам України, а також іноземцям
та особам без громадянства , які на
законних підставах перебувають в
Україні, гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.
Реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією,
законами чи міжнародними договорами
України, або підставою для їх
обмеження.

Приписами статті 313 Цивільного кодексу
України встановлено, що фізична особа
має право на свободу пересування.

Відповідно до пункту 1.2 Порядку
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів, затвердженому Наказом МВС
України від 22.11.2012 № 1077,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 18 грудня 2012 року за №
2109/22421 (далі - Порядок), реєстрація місця
проживання або місця перебування особи
- внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи із зазначенням адреси, за якою з
особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції.

Пунктом 1.3 Порядку встановлено, що
реєстрація/зняття з реєстрації місця
проживання/перебування здійснюється
управліннями, відділами (секторами)
Державної міграційної служби України
(далі - ДМС України) в районах, районах у
містах, містах обласного,
республіканського (Автономної
Республіки Крим) значення (далі -
територіальний підрозділ ДМС України)
у день подання особою документів.
Реєстрація місця проживання особи може
бути здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

Згідно зі статтями 6, 7 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні», а
також пунктами 2.4 розділу ІІ та 3.5
розділу ІІІ Порядку, реєстрація/зняття
з реєстрації місця проживання особи за
заявою законного представника
здійснюється за згодою інших законних
представників.

Відповідно до частини першої статті 242
Цивільного кодексу України батьки
(усиновлювачі) є законними
представниками своїх малолітніх та
неповнолітніх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що при
проведенні перевірки щодо законності
зняття з реєстрації позивача та його
неповнолітньої дитини Жовтневим
районним відділом у м.Запоріжжі
Управління Державної міграційної
служби України в Запорізькій області
було отримано заяву законного
представника дитини ОСОБА_3 в якій
зазначалась відсутність згоди на
процедуру зняття з реєстрації місця
проживання.

Для повного та всебічного з'ясування
обставин справи, судом ухвалою від
17.09.2014 було залучено до участі у справі
в якості третьої особи ОСОБА_3, яка
надала письмові пояснення по справі, в
котрих зазначила про те, що згоди на
зняття дитини з місця її реєстрації
вона не дає.

Стаття 19 Конституції України
передбачає, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Отже, виходячи з обставин справи та
наведених вимог законодавства, суд
приходить до висновку, що відповідач,
відмовляючи ОСОБА_1 у знятті з
реєстрації місця проживання ОСОБА_4 без
згоди матері дитини - ОСОБА_3, діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а тому
правові підстави для задоволення
адміністративного позову відсутні.

На підставі вищевикладеного та
керуючись статтями 2, 4, 7-12, 14, 70, 71, 86, 94, 98,
158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Жовтневого районного
відділу у м. Запоріжжі Управління
Державної міграційної служби України в
Запорізькій області, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити
певні дії, - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
М.С.
Лазаренко