Справа № 686/15376/14-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сарбей О.Ф.
Суддя-доповідач: Гонтарук В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 20 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про визнання дій
неправомірними, зобов'язання до
вчинення дій , -

В С Т А Н О В И В :

23 липня 2014 року позивач звернулась до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
місті Хмельницькому про визнання дій
неправомірними; зобов'язання зробити
перерахунок та виплату пенсії позивачу
відповідно до положень ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірі не нижче шести
мінімальних пенсій за віком - основна
пенсія та додаткової пенсії у розмірі
не нижче 50% мінімальної пенсії за віком
з 01 січня 2014 року.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 20 серпня 2014 року позов
задоволено: зобов'язано відповідача
перерахувати та виплатити позивачу
пенсію у розмірі, передбаченому ст.ст.
50, 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", провівши її обчислення в
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком,
та додаткову пенсію відповідно до
вимог ст. 50 Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", провівши її обчислення в
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком
починаючи з 01 січня 2014 року.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову та
відмовити в задоволені позовних вимог,
посилаючись при цьому на неповне
з'ясування обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не
з'явились. Судом прийняті усі
відповідні міри для їх повідомлення.

Відповідно до ч.4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, а також
враховуючи, що судом участь сторін в
судовому засіданні не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів прийшла до
висновку щодо можливості апеляційного
розгляду справи в порядку письмового
провадження у відповідності до пункту 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Згідно з частиною 6 статті 12,
частини 1 статті 41 КАС України у випадку
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, під час
судового розгляду повне фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Вивчивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
дослідивши наявні у ній докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що позивач є
потерпілою від Чорнобильської
катастрофи та має право на часткову
доплату за шкоду, заподіяну здоров'ю,
відповідно до статтей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Згідно ст. 50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до постраждалих першої
категорії, що є інвалідами 3 групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Ч. 4 ст. 54 вказаного Закону
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів 3 групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 6
мінімальних пенсій за віком.

Відповідач відмовив позивачу
виплачувати державну та додаткову
пенсію у розмірах визначених ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
посилаючись на те, що йому повинна
виплачуватись державна та додаткова
пенсія у розмірі, визначеному
Постановами Кабінету Міністрів
України №530 від 28.05.2008 року та № 654 від
16.07.2008 року.

З огляду на те, що Закон України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" має вищу
юридичну силу в порівняні з
Постановами Кабінету Міністрів
України №530 від 28.05.2008 року та № 654 від
16.07.2008 року відмова відповідача є
неправомірною щодо виплати державної
та додаткової пенсії в меншому розмірі
ніж це передбачено ст.ст. 50, 54
зазначеного Закону.

Своїми діями відповідач допустив
звуження змісту та обсягу прав та
свобод позивача, передбачених статтею
22 Конституції України, в якій
зазначено, що права і свободи людини і
громадянина, закріплені цією
Конституцією, не є вичерпними.
Конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів
не допускається звуження змісту та
обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, Законом України «Про
державний бюджет України на 2014 рік» не
містить жодної норми, яка б обмежувала
у 2014 році пряме застосування Закону
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, виходячи з приписів
частини 2 статті 152 Конституції України
та рішення Конституційного Суду
України № 10-рп-/2008 від 22.05.2008 р., колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції щодо наявності у
відповідача обов'язку нараховувати та
сплачувати позивачу основну пенсію в
розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткову пенсію в розмірі
50% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
вважає за необхідне вказати на те, що
суд першої інстанції, дійшовши
обґрунтованого висновку про
законність вимог позивача про
перерахунок та виплату основної пенсії
в розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії в розмірі
50% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Отже, доводи апеляційної скарги
не дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, тобто
прийнята постанова відповідає
матеріалам справи та вимогам закону і
підстав для її скасування не
вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС
України суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову -без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб, строках та
межах визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому, - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 20 серпня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Гонтарук В. М.

Судді
Біла Л.М.

Матохнюк Д.Б.