Справа № 9101/128718/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

"17" грудня 2013 р. справа № 0870/5634/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 31.07.2012 р.

у справі № 0870/5634/12

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (далі - позивач)

до Державної податкової інспекції у
Хортицькому районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби (далі - відповідач)

третя особа - Державна податкова
інспекція у м. Полтаві Полтавської
області Державної податкової служби

про визнання недійсним та скасування
рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому, з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, просив
визнати протиправним та скасувати
рішення відповідача від 15.05.2012 року №
3227/10/170 про анулювання свідоцтва про
сплату єдиного податку згідно ст. 299.16
Податкового кодексу України на
підставі акту перевірки від 19.04.2012 року,
яким встановлено порушення вимог
розділу 14 глави 1 «Спрощена система
оподаткування, обліку та звітності»
Податкового кодексу України; дії
відповідача щодо анулювання свідоцтва
про сплату єдиного податку Серії
НОМЕР_2 виданого позивачу - визнати
протиправними.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано
рішення відповідача № 3227/10/170 від 15.05.2012
року про анулювання свідоцтва про
сплату єдиного податку позивача. В
іншій частині позову відмовлено.

Постанову суду мотивовано тим, що у
судовому засіданні доказів на
підтвердження виявленого
правопорушення - роздрібної реалізації
ювелірних виробів, не надано. Приймаючи
оскаржуване рішення, відповідач
повинен був проаналізувати та
дослідити документи, які підтверджують
виявлене під час перевірки
правопорушення, при цьому, сам акт
перевірки не є достатнім доказом
скоєного правопорушення.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Просить скасувати постанову суду та
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги апелянт, посилається на те, що
суд першої інстанції не врахував листа
ДПС у м. Полтава від 20.04.2012 року №
1546/7/22/324, який свідчить про торгівлю
позивачем ювелірними виробами, вказує
на правомірність проведеної перевірки,
рішення про анулювання свідоцтва, на
відсутність посилання позивача на
порушення відповідачем конкретної
норми законодавства.

Представники учасників процесу у
судове засідання не з'явилися, про дату,
час і місце судового розгляду були
повідомлені належним чином.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що 19.04.2012 року
співробітниками відповідача проведено
фактичну перевірку господарської
одиниці позивача, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 щодо дотримання
порядку здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому
числі свідоцтва про державну
реєстрацію, виробництва та обігу
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами), за
результатами якої складено
відповідний акт № 000021 (а.с. 11).

В даному акті зафіксовано порушення
позивачем ст. 267 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755/VI та п. 1 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 року №
265/95-ВР, зокрема, здійснення виду
діяльності, не передбаченого
свідоцтвом про сплату єдиного податку
та не застосування реєстратора
розрахункових операцій при здійсненні
господарської діяльності.

На підставі матеріалів даної фактичної
перевірки відповідачем позивачу
направлено лист від 15.05.2012 р. № 3227/10/170,
відповідно до якого позивача
повідомлено, що на виконання п.п. 299.15.1.
п. 299.1. ст. 299 ПК України останнім не
повернуто свідоцтво платника єдиного
податку Серія З № 22324 на 2012 рік протягом
10 днів, яке було анульовано згідно ст.
299.16 ПК України, на підставі акту
перевірки від 19.04.2012 №
17/16/01/22/НОМЕР_1, і яке необхідно
терміново повернути (а.с. 9).

Не погоджуючись з даним листом від
15.05.2012 р. № 3227/10/170, позивач звернувся до
адміністративного суду.

Аналізуючи матеріали справи колегія
суддів доходить висновку про
правомірність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції у даній
справі, і про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги
відповідача, виходячи з наступного:

Фактична перевірка позивача
проводилась за місцем проведення
господарської діяльності позивача за
адресою: АДРЕСА_1, а не за місцем
реєстрації позивача (м. Запоріжжя).

Фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється органом
державної податкової служби щодо
дотримання норм законодавства з питань
регулювання обігу готівки, порядку
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв, у тому числі про
виробництво та обіг підакцизних
товарів, дотримання роботодавцем
законодавства щодо укладення
трудового договору, оформлення
трудових відносин з працівниками
(найманими особами) (п.п.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК
України).

У разі виявлення органами державної
податкової служби під час проведення
перевірок порушень платником єдиного
податку вимог, встановлених цією
главою, свідоцтво платника єдиного
податку анулюється на підставі акта
перевірки (п.299.16. ст.299 ПК України).

Відповідно до п.п.299.15.1. п.299.15 ст.299 ПК
України анульоване свідоцтво платника
єдиного податку підлягає поверненню до
органу державної податкової служби,
який його видав, протягом 10 днів з дня
анулювання.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач являється платником єдиного
податку 2 категорії та має право
здійснювати наступний вид
господарської діяльності: номер згідно
КВЕД ДК 09-2005 - 70.20.0 здавання в оренду
власного нерухомого майна; 71.40.0. Прокат
побутових виробів та предметів
особистого вжитку; 52.12.0 - роздрібна
торгівля в неспеціалізованих
магазинах без переваг непродовольчого
асортименту (крім ювелірних виробів);
36.22.0 - виробництво ювелірних виробів і
подібних виробів (а.с.14). Здійснює
підприємницьку діяльність з надання
послуг побутового прокату ювелірних
виробів.

Відповідачем в акті фактичної
перевірки не зазначено який саме пункт
ст. 267 ПК України порушено позивачем.

Згідно п.п.4 п.299.15. ст.299 ПК України
свідоцтво платника податку анулюється
органом державної податкової служби у
випадках та у строки: здійснення видів
діяльності, які не дають права
застосовувати спрощену систему
оподаткування, або невідповідності
вимогам організаційно-правових форм
господарювання - в останній день
податкового (звітного) періоду, в якому
здійснювалися такі види діяльності або
відбулася зміна
організаційно-правової форми;

За позицією відповідача позивач, як
платник єдиного податку, мала право
займатися лише тими видами діяльності,
які зазначено у свідоцтві про сплату
єдиного податку.

При цьому, вищевказаний перелік видів
господарської діяльності позивача
виключає право займатися роздрібною
торгівлею ювелірними виробами.

Відповідно до Національного
класифікатора України ДК 009-2005
«Класифікатор економічної
діяльності», прийнятого наказом
Держспоживстандарту України від
26.12.2005 року № 375, вид господарської
діяльності підкласу 71.40.0 (прокат
побутових виробів та предметів
особистого вжитку) включає в себе
прокат ювелірних виробів. На
підтвердження даного виду діяльності
позивачем представлено наступний
пакет документів: Правила побутового
прокату ювелірних виробів, типовий
договір побутового прокату № 01;
Прейскурант на послуги побутового
прокату ювелірних виробів, де
зазначено вартість прокату за одну
добу - 50 % від оціночної вартості
ювелірного виробу, дані документи
затверджені позивачем 21.02.2012 року
підписом та печаткою.

Відповідно до ч. 5 п. 297.1 ст. 297
Податкового кодексу України платники
єдиного податку звільняються від
обов'язкового нарахування, сплати та
подання податкової звітності зі збору
(ст. 267 Податкового кодексу України) за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності (торговий
патент).

Аналіз вищезазначеної норми вказує на
те, що на позивача, як на підприємця,
який застосовує спрощену систему
оподаткування, вимоги про
обов'язковість застосування
реєстратора розрахункових операції та
сплати збору за провадження деяких
видів підприємницької діяльності
(торговий патент) - не розповсюджується.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

За приписами ч.1 ст.70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.

Доказів здійснення позивачем
будь-якого виду діяльності, наведеного
у переліку ст. 267 Податкового кодексу
України та порушення позивачем п. 1 ст. 3
п. 1 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» відповідачем не надано.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального та процесуального права,
тому постанову суду слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м. Запоріжжя
Запорізької області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 31.07.2012 р. у
справі № 0870/5634/12 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун