Справа № 2а-0770/3115/12
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 р.
Справа № 876/4777/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги управління Пенсійного фонду
України в м. Ужгороді Закарпатської
області та ОСОБА_1 на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04.02.2013 року
в справі №2а-0770/3115/12 за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в м. Ужгороді Закарпатської області,
міського відділу Державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії та скасування рішень,

встановив:

Постановою Закарпатського
окружного адміністративного суду від
04.02.2013 року в справі №2а-0770/3115/12
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді Закарпатської області,
міського відділу Державної виконавчої
служби Ужгородського міськрайонного
управління юстиції про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії та скасування рішень задоволено
частково, постановлено визнати
протиправною та скасувати вимогу
управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді про сплату боргу від 27
червня 2012 року № Ф-976; визнати
протиправною та скасувати постанову
відділу Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції про відкриття
виконавчого провадження від 10 вересня
2012 року; в задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

Скаржник - управляння Пенсійного
фонду України в м. Ужгороді
Закарпатської області - просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог у повній мірі.
Посилається, зокрема, на те, що суд
першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального права,
зокрема Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», відповідно до
якого на період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 01 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом. Відтак, УПФУ
правомірно надіслало страхувальнику
вимогу про сплату недоїмки зі сплати
страхових внесків. З цих же ж підстав
вважає правомірним відкриття
виконавчого провадження для
подальшого примусового стягнення сум
заборгованості за даною вимогою,
оскільки остання є виконавчим
документом.

Скаржник - ОСОБА_1 - просить
змінити постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від
04.02.2013 року в частині відмови у
задоволенні інших позовних вимог та
винести рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю. Мотиви
апеляційної скарги є аналогічними
мотивам, викладеним у позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явилися, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Колегія суддів, заслухавши суддю
- доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційних скарг, вважає, що в
задоволенні апеляційних скарг слід
відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується
наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована з 30 січня 2004
року як фізична особа - суб'єкт
підприємницької діяльності та
перебувала станом на час виникнення
спірних правовідносин на спрощеній
системі оподаткування.

Державним реєстратором
відмовлено у проведенні спрощеної
процедури державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
у зв'язку з наявністю боргу по платежах
до Пенсійного фонду та неподанням
звітності.

Рішенням управління ПФУ в м.
Ужгороді від 04.01.2012 року за № 105/02
відмовлено у видачі довідки про
відсутність заборгованості в зв'язку з
наявністю такої (за 2010 рік у сумі 1288,80
грн.) та неподанням звітності.
Управлінням ПФУ у м. Ужгороді 27 червня
2012 року винесено вимогу про сплату
боргу за № Ф-976, згідно з якою за
позивачем облікується борг зі сплати
страхових внесків у сумі 1288,80 грн. Дані
внески нараховані на підставі карток
особового рахунку.

ОСОБА_1 звернулась до Головного
управління Пенсійного фонду в
Закарпатській області зі скаргою про
перегляд вимоги від 27.06.2012 року № Ф-976,
яка отримана 6 липня 2012 року, Головним
управлінням Пенсійного фонду в
Закарпатській області листом від 09.07.2012
року за № 6665/07 направлено скаргу ОСОБА_1
за належністю до управління ПФУ в м.
Ужгороді та отримана управлінням ПФУ в
м. Ужгороді 12.07.2012 року, що
підтверджується відміткою управління
ПФУ в. Ужгороді на вказаному листі (вх.
№ 5644/01 від 12.07.2012 року) та рішення
управління ПФУ в м. Ужгороді від 13.07.2012
року за № 8790/02 в задоволенні заяви про
узгодження вимоги відмовлено.

Постановою державного виконавця
відділу ДВС від 10 вересня 2012 року
відкрито виконавче провадження за
вимогою № 976, виданою УПФ України в м.
Ужгороді 27.06.2012 року про стягнення з
ОСОБА_1 недоїмки зі страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 1288,80
грн.

Суд першої інстанції,
задовольняючи частково позовні вимоги,
керувався тим, що на час винесення
вимоги про сплату боргу та відкриття
виконавчого провадження норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», які
передбачали, що територіальні органи
Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату, втратили
чинність. Втратила чинність також і
норма, відповідно до якої вимога про
сплату боргу є виконавчим документом.

В частині відмови в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з правомірності дій
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м. Ужгороді - щодо
розгляду скарги позивача, направленої
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Закарпатській області;
повідомлення управління ПФУ в м.
Ужгороді про заперечення здійснення
спрощеної процедури державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи; відмови у
видачі довідки про відсутність
заборгованості зі сплати внесків до
Пенсійного фонду.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх вірними з наступних мотивів.

Згідно з преамбулою Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-ІУ (з наступними
змінами та доповненнями, в редакції
станом на час виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон 1058) - цей
Закон визначає принципи, засади і
механізми функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців,
бюджетних та інших джерел,
передбачених цим Законом.

Законом України «Про внесення
змін до законів України «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» та «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 8 липня 2010 року № 2461-VI
підпункт 4 пункту 8 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону 1058
викладено в наступній редакції: "4)
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які обрали
особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та
члени сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, на період
дії законодавчих актів з питань
особливого способу оподаткування
сплачують страхові внески в порядку,
визначеному цим Законом. Сума
страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески».

Цей Закон набрав чинності з 17
липня 2010 року. Відтак, з 17 липня 2010 року
законодавством встановлений обов'язок
щодо сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (в тому числі, шляхом
сплати єдиного податку).

Поряд з цим, пунктом 7 розділу VIII
Прикінцеві та перехідні положення
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» від 8
липня 2010 року за № 2464-УІ (діє з 1 січня 2011
року, далі - Закон 2464) встановлено, що на
період до повного стягнення
заборгованості зі сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Відтак, суд першої інстанції
дійшов підставного висновку про
правомірність нарахування управлінням
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
позивачеві як фізичній особі - суб'єкту
підприємницької діяльності, яка обрала
особливий спосіб оподаткування, до
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, у відповідності до вимог
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в сумі 1288,80 грн.

Колегія суддів вважає також
вірним висновок суду першої інстанції
про те, що Указ Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» не поширюється на
спірні правовідносини у зв'язку з
набранням чинності Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», оскільки Закон України
має вищу юридичну силу ніж Указ, який є
підзаконним нормативним актом з питань
оподаткування. Крім того, Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» був прийнятий
пізніше за часом, тому до спірних
правовідносин має застосовуватись
саме цей Закон.

Щодо вимоги про визнання
задоволеною скарги позивача про
перегляд вимоги, суд першої інстанції
підставно керувався положеннями
Порядку розгляду органами Пенсійного
фонду України скарг на рішення про
накладення штрафу, нарахування пені та
заяв страхувальників при узгодженні
ними вимоги про сплату недоїмки із
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування (далі - Порядок),
затвердженого Постановою правління
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року за № 21-2, та дійшов вірного
висновку, про те, що управління ПФУ в м.
Ужгороді прийняло рішення за
результатами розгляду заяви про
узгодження вимоги в триденний строк,
встановлений п.2.3 Порядку, що в зв'язку з
чим відсутні підстави для застосування
норми п.6.8 Порядку (щодо задоволення
скарги в зв'язку з не направленням
рішення). Адже матеріалами справи
підтверджується, що скарга про
перегляд вимоги управління ПФУ в м.
Ужгороді від 27.06.2012 року № Ф-976 подана до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області та
отримана ним 06.07.2012 року, у
відповідності до п. 1.7 Порядку листом
від 09.07.2012 року за № 6665/07 скарга ОСОБА_1
направлена за належністю до
територіального органу Пенсійного
фонду України - до управління ПФУ в м.
Ужгороді, скарга отримана управлінням
ПФУ в м. Ужгороді 12.07.2012 року та 13.07.2012
року управлінням ПФУ в м. Ужгороді
прийнято рішення за результатами
розгляду заяви про узгодження вимоги.

Суд першої інстанції відмовив
також в задоволенні вимог позову про
визнання незаконним та скасування
рішення про відмову у видачі довідки
про відсутність заборгованості зі
сплати внесків до Пенсійного фонду та
повідомлення про заперечення
здійснення спрощеної процедури
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи. При цьому, підставно виходив з
положень Порядку розгляду органами
Пенсійного фонду України скарг на
рішення про накладення штрафу,
нарахування пені та заяв
страхувальників при узгодженні ними
вимоги про сплату недоїмки із сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, зокрема, п.5.2, відповідно
до якого у разі якщо фізична особа -
підприємець не здійснила розрахунки з
Пенсійним фондом України, орган
Пенсійного фонду України видає такій
особі рішення про відмову у видачі
довідки про відсутність
заборгованості. Пунктом 5.4 цього
Порядку встановлено, що орган
Пенсійного фонду повинен надіслати
державному реєстратору довідку про
відсутність або про списання
заборгованості юридичної особи
(фізичної особи - підприємця) або
повідомлення про наявність боргу зі
сплати єдиного внеску та повідомлення
про неможливість проведення спрощеної
процедури державної реєстрації
припинення юридичної особи (припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця) із зазначенням
причин заперечення органів Пенсійного
фонду України щодо здійснення такої
процедури. Відтак, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що повідомлення про
заперечення здійснення спрощеної
процедури державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
від 04.01.2012 року за № 105/02 та рішення від
04.01.2012 року за № 105/02, якими (відповідно)
заперечується проти проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця за спрощеною
процедурою, прийняті управлінням ПФУ в
м. Ужгороді в межах повноважень, в строк
та у спосіб, встановлений нормами
діючого законодавства, в зв'язку з чим
відсутні підстави для визнання дій
протиправними, скасування
повідомлення й рішення, та зобов'язання
надати довідку про відсутність
заборгованості.

В частині задоволення позовних
вимог щодо визнання протиправною та
скасування вимоги управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
про сплату боргу від 27 червня 2012 року №
Ф-976; визнання протиправною та
скасування постанови відділу
Державної виконавчої служби
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції про відкриття
виконавчого провадження від 10 вересня
2012 року колегія суддів зазначає
наступне.

Пунктом 7 розділу VIII Прикінцеві та
перехідні положення Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року за № 2464-VI (діє з 1 січня 2011 року,
далі - Закон 2464) встановлено, що на
період до повного стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Частиною 3 ст. 106 Закону 1058
встановлено, що територіальні органи
Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.
Відповідно до положень цієї статті
вимога про сплату боргу є виконавчим
документом.

Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року за № 2464-УІ виключено ч. 3 ст. 106
Закону 1058 (набрав чинності з 01.01.2011
року).

Відтак, враховуючи встановлені
обставини щодо нарахування внесків за
період липень - грудень 2010 року, втрату
чинності положень ч. 3 ст. 106 Закону 1058 з 1
січня 2011 року, загальні принципи дії
нормативно - правового акту в часі та ту
обставину, що норми Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» (набрав
чинності з 01.01.2011 року) не
застосовуються до правовідносин, які
регулювали прийняття та виставлення
органами Пенсійного фонду України
вимог про сплату боргу, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
неправомірність вимоги управління ПФУ
у м. Ужгороді від 27 червня 2012 року
(винесена після 1 січня 2011 року),
оскільки з 1 січня 2011 року норма така
скасована, та, відповідно наявність
підстави для скасувати вимоги
управління ПФУ в м. Ужгороді про сплату
боргу від 27 червня 2012 року № Ф-976.

З наведених вище підстав, є
протиправною та підлягає скасуванню
постанова відділу ДВС від 10 вересня 2012
року про відкриття виконавчого
провадження на підставі вимоги
управління ПФУ в м. Ужгороді про
стягнення недоїмки зі страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування,
оскільки прийнята на підставі
документу, що не є виконавчим
документом в розумінні норм ст. 17
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. У відповідності до
вимог ст.71 КАС України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Скаржники у встановленому
законом порядку не довели наявність
передбачених законом підстав для
скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Аапеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгороді
Закарпатської області та ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 04.02.2013 року
в справі №2а-0770/3115/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.
Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.