Справа № 676/6336/14-а
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 676/6336/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Шевцова Л.М.
Суддя-доповідач: Совгира Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Совгири Д. І.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Кам'янець - Подільському та Кам'янець-
Подільському районі Хмельницької
області на постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 01
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Кам'янець- Подільському та Кам'янець-
Подільському районі Хмельницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язати вчинити
певні дії , -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року позивач звернулася до
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Кам'янець - Подільському та Кам'янець
- Подільському районі Хмельницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язати вчинити
певні дії.

Постановою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 01 вересня 2014 року
адміністративний позов задоволено у
повному обсязі.

Не погоджуючись з даною постановою
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом норм матеріального права просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволені позовних вимог
відмовити.

В судове засідання позивач не
з'явилася, однак на адресу суду
надіслала заяву про розгляд справи без
її участі в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився про причини
неявки суду не повідомив, хоча про час
та дату розгляду справи повідомлявся
належним чином, що підтверджується
матеріалами справи.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
позивачу з 16 червня 2011 року було
призначено пенсію, відповідно до
Закону України «Про службу в органах
місцевого самоврядування». Для
обрахунку заробітної плати при
нарахуванні пенсії посадовим особам
місцевого самоврядування
застосовуються норми, методика та
порядок нарахування пенсії, як
державному службовцю, відповідно ст.ст.
33, 37, Закону України «Про державну
службу».

Однак при призначенні пенсії
відповідачем не було враховано інші
виплати, які їй були виплачені за
період з лютого 2012 року по січень 2014
року в сумі 13182,68 грн.

Листом № 137/Г-16 від 06.08.14 року управління
Пенсійного фонду України в м.
Кам'янці-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі позивачу
було відмовлено у перерахунку пенсії.

Розглядаючи даний позов суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
така відмова не ґрунтується на вимогах
норм чинного законодавства України.
Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

За змістом статті 37 Закону N 3723-XII (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків суми їх заробітної
плати, з якої сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року N 108/95 ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон N 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону N 3723-XII
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
05 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Саме до цього зводиться правова
позиція, висловлена Верховним Судом
України у постанові від 20 лютого 2012
року, яка згідно зі статтею 244 - 2 КАС
України є обов'язковою для суддів, які
зобов'язані привести судову практику у
відповідність до його рішень.

Стаття 33 Закону від 16 грудня 1993 року N
3723-XII визначає умови оплати праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення, тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував винагороду (надбавку) за
вислугу років у відповідному розмірі
від посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання), то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Сума грошової винагороди включається
до фонду оплати праці та відповідно до
законодавства враховується під час
визначення бази (об'єкта) для
оподаткування, для нарахування
страхових внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та збору до
Пенсійного фонду.

Враховуючи, що позивач 12 березня 2014
року подала відповідачу всі необхідні
документи для нарахування пенсії , то
відповідача слід зобов'язати провести
їй перерахунок пенсії саме з 12
березня 2014 року.

Тому, враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про порушення судом
першої інстанції норм матеріального
права, які призвели до неправильного
вирішення справи, тобто прийнята
постанова відповідає матеріалам
справи та вимогам закону і підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Кам'янець
- Подільському та Кам'янець-
Подільському районі Хмельницької
області, - залишити без задоволення, а
постанову Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 01 вересня 2014 року, - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
27 жовтня 2014 року .

Головуючий
Совгира Д. І.

Судді
Боровицький О. А.

Курко О. П.