Справа № 815/4849/14
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4849/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
м. Одеса

11 год. 13 хв.

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Балан Я.В.

при секретарі судового засідання -
Філімоненко А.О.

за участю сторін:

представник позивача -
ОСОБА_1 (за довіреністю)

представник відповідача
- Демінська М.В. (за
довіреністю)

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (іпн
НОМЕР_1) до державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними дій державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області щодо проведення позапланової
невиїзної перевірки фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 та складання за її
результатами акту № 1735/17-01/НОМЕР_1 від
17.07.2014 року «Про результати
позапланової невиїзної перевірки
фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, іпн
НОМЕР_1 з питань правових відносин з ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ», за
листопад 2013 року», визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № від 14.08.2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся фізична особа -
підприємець ОСОБА_3 (надалі - ФОП
ОСОБА_3.) з позовом до державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог,
протиправними дій державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області щодо
проведення позапланової невиїзної
перевірки фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 та складання за її результатами
акту № 1735/17-01/НОМЕР_1 від 17.07.2014 року «Про
результати позапланової невиїзної
перевірки фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3, іпн НОМЕР_1 з питань правових
відносин з ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ», за листопад 2013 року»,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області № від 14.08.2014
року. Позовні вимоги мотивовані тим, що
про проведення перевірки позивач не
був повідомлений у встановленому
законодавством порядку, жодні
документів у нього під час проведення
перевірки не витребовувались,
пояснення не відбирались, наказ та
письмове повідомлення про проведення
перевірки позивачем було отримано
одночасно з актом перевірки. Крім того,
як на підставу неправомірно прийняття
спірного податкового
повідомлення-рішення, позивач
зазначив, що по взаємовідносинам з ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ» ним правомірно та
цілком обґрунтовано формувався
податковий кредит, за рахунок сум
податку на додану вартість сплачених у
ціні придбаних послуг у вказаного
контрагента, вказані суми підтверджені
відповідними первинними документами, у
тому числі податковими накладними.
Операції з вказаним контрагентом
відображено у податковому обліку
підприємства. Висновки відповідача
про нікчемність правочину ФОП ОСОБА_3 з
ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ» не відповідають
дійсності, ні чим не підтверджено та є
перекрученням реально існуючих фактів.
У акті перевірки, на підставі якого
прийнято спірне податкове
повідомлення-рішення не вказано
належних та допустимих доводів про
відсутність фактичного виконання
господарських операцій за спірним
правочином, про відсутність витрат ФОП
ОСОБА_3 у спірних правовідносинах, про
відсутність змін у складі і структурі
активів осіб, котрі є сторонами спірних
правочинів, що зумовлює
необґрунтованість висновку про
нікчемність правочину або
невідповідність закону вчинених за ним
господарських операцій.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, надав пояснення та
просив позов задовольнити повністю з
підстав, викладених в
адміністративному позові (аркуші
справи 4-11, 248-255).

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, вважав його
необґрунтованим, посилаючись на
неправомірне віднесення позивачем до
складу податкового кредиту податку на
додану вартість по взаємовідносинам з
ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ», оскільки згідно
наданої Бориспільською ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області, ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ» безпідставно виписано
податкові накладні на податкові
зобов'язання по продажу товарів на
адресу контрагентів-покупців, а саме -
позивача у листопаді 2013 року, які не
можуть розглядатись у якості
необхідного підтвердження податкових
зобов'язань, оскільки податкові
накладні не мають статусу юридично
значимих, що є порушенням приписів
Податкового кодексу України та
призвело до завищення податкового
кредиту в листопаді 2013 року на загальну
суму 22 430 грн. 00 коп. та заниження суми
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті до
бюджету за вказаний період у тій самій
сумі. На підставі вказаного, відповідач
просить відмовити у задоволенні позову
з підстав, викладених у письмових
запереченнях проти позову (аркуші
справи 125-126).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи, а
також обставини, якими обґрунтовуються
вимоги та заперечення, докази, якими
вони підтверджуються, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі наказу ДПІ у Київському
районі м. Одеси № 472-п від 25.06.2014
року та службового посвідчення серії
ОО № 113034 від 20.05.2014 року, службовою
особою відповідача, згідно з пп. 75.1.2 п.
75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79
Податкового кодексу України проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ФОП ОСОБА_3 з питань правових
відносин з ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ» за
листопад 2013 року, за результатами якої
складено акт №
1735/17-01/НОМЕР_1 від 17.07.2014 року (аркуші
справи 13-22).

Відповідно до п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу
України органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові, виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Порядок проведення документальної
позапланової перевірки встановлено ст.
78 Податкового кодексу України,
відповідно до пп. 78.1.1 п. 78.1 якої
передбачено, що документальна
позапланова перевірка може бути
здійснена зокрема, за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
якщо платник податків не надасть
пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит контролюючого органу,
в якому зазначаються можливі порушення
цим платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства
протягом 10 робочих днів з дня отримання
запиту.

Особливості проведення документальної
невиїзної перевірки регулюється
статтею 79 Податкового кодексу України,
якою визначено, що документальна
невиїзна перевірка здійснюється у разі
прийняття керівником контролюючого
органу рішення про її проведення та за
наявності обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка
здійснюється на підставі зазначених у
підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього
Кодексу документів та даних, наданих
платником податків у визначених цим
Кодексом випадках, або отриманих в
інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна
перевірка проводиться посадовими
особами контролюючого органу виключно
на підставі рішення керівника
контролюючого органу, оформленого
наказом, та за умови надіслання
платнику податків рекомендованим
листом із повідомленням про вручення
або вручення йому чи його
уповноваженому представнику під
розписку копії наказу про проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки та письмового повідомлення
про дату початку та місце проведення
такої перевірки. Виконання умов цієї
статті надає посадовим особам
контролюючого органу право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки. Присутність платників
податків під час проведення
документальних невиїзних перевірок не
обов'язкова. Перевірка платника
податків з питань повноти нарахування
і сплати податків та зборів під час
здійснення контрольованих операцій
здійснюється з урахуванням
особливостей, визначених статтею 39
цього Кодексу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
перевірку проведено на підставі даних
АІС «Податковий облік», та за
наслідками перевірок інших платників
податків з питань перевірки
відомостей, отриманих від особи, яка
мала правові відносин з платником
податків ТОВ «Континентмаш» за
листопад 2013 року.

Таким чином, матеріали справи свідчать,
що перевірку проведено на підставі
наказу ДПІ № 472-п від 25.06.2014 року та
повідомлення № 114 від 25.06.2014 року, які
були надіслані на адресу позивача
поштою 02.07.2014 року, що відповідає
приписам ст. 79 Податкового кодексу
України у зв'язку із отримання
податкової інформації та виявленням
фактів, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи
за наслідками перевірки контрагента
позивача - ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ»
Бориспільською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області, що відповідає
вимогам ст. 78 вказаного Кодексу (аркуші
справи 143-145).

З урахуванням зазначеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
визнання протиправними дій щодо
проведення позапланової невиїзної
перевірки фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 та складання за її результатами
акту № 1735/17-01/НОМЕР_1 від 17.07.2014
року «Про результати позапланової
невиїзної перевірки фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, іпн НОМЕР_1 з питань
правових відносин з ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ», за
листопад 2013 року» є необґрунтованими
та задоволенню не підлягають.

Актом № 1735/17-01/НОМЕР_1 від 17.07.2014 року
встановлено порушення позивачем: ч.ч. 1,
5 ст. 203, ч.ч. 1, 2 ст. 215, ст. 216, ст.ст. 662, 655, 656
Цивільного кодексу України, п. 185.1 ст. 185,
п. 188.1 ст. 188, п. 187.1 ст. 187, ст. 22, п.п. 198.3, 198.6
ст. 198, п.п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України.

Не погодившись з висновками перевірки,
позивачем до ДПІ подано заперечення до
акту про результати позапланової
невиїзної перевірки з проханням вжити
заходів щодо усунення допущень
порушень податкового законодавства у
вказаному акті перевірки (аркуші
справи 23-25).

Листом № 29146/1701 від 14.08.2014 року ДПІ у
Київському районі м. Одеси прийнято
висновок на вищезазначені заперечення,
яким повідомлено про те, що заперечення
позивачем подано з порушенням
встановлених законодавством термінів
у зв'язку із чим вони не підлягають
розгляду (аркуш справи 142).

На підставі вказаного акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 14.08.2014
року щодо збільшення суми грошового
зобов'язання ФОП ОСОБА_3 з податку на
додану вартість у розмірі 33 645 грн. 00
коп., з яких: за основним платежем - 22 430
грн. 00 коп., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 11 215 грн. 00 коп., за
порушення ст. 22, п.п. 198.3, 198.6 ст. 198, п.п.
201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України (аркуш справи 26).

В судовому засіданні встановлено, що
між ТОВ «КОНТИНЕТМАШ» (продавець) та
ФОП «ОСОБА_3.» (покупець) укладено
договір купівлі-продажу 01/06-13 від
01.06.2013 року, предметом якого визначено:
покупець зобов'язується поставити
узгодженими партіями покупцеві
продукцію: вироби з пластику
(контрольні пломби), ЗПУ та засоби
пломбування, надалі «товар», зазначену
у додатках: додаткових угодах,
видаткових накладних та
рахунках-фактурах на кожну партію
товару, які є його невід'ємною частиною,
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити кожну партію товару (аркуш
справи 35).

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій у
листопаді 2013 році за вказаною
угодою, позивачем було надано
податкові накладні № 276 від 04.11.2013 року,
№ 279 від 11.11.2013 року та № 280 від 19.11.2013
року, видаткові накладні № ПП-00010878 від
04.11.2013 року, № ПП-0001109 від 11.11.2013 року та
№ ПП-0001127 від 19.11.2013 року на загальну
суму 134 579 грн. 80 коп., з яких податок на
додану вартість по вказаним операціям
склав 22 429 грн. 97 коп. (аркуші справи 36-41).

На підтвердження оплати за придбаний
товар позивачем надано банківську
виписку по рахункам за період з 09.12.2013
року по 12.12.2013 року, згідно якої
позивачем повністю сплачено ціну
придбаного товару з урахуванням
податку на додану вартість (аркуші
справи 42-46).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем до ДПІ у Київському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області
подано податкову декларацію з податку
на додану вартість за листопад 2013 року,
у якій задекларовано податкового
кредиту у загальному розмірі 35 224 грн. 00
коп., в тому числі по взаємовідносинам з
ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ» у сумі - 22 430 грн. 00
коп. (аркуші справи 27-34).

У ході проведення перевірки
підприємства позивача, податковим
органом зроблено висновок про
відсутність у ФОП ОСОБА_3 права на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість у розумінні
ст. 198 Податкового кодексу України за
період, що підлягає перевірці та
відсутній об'єкт оподаткування
податком на додану вартість з
контрагентами-постачальниками в
розумінні ст. 185 Податкового кодексу
України за вказаний період.

В обґрунтування своєї позиції
податковий орган посилається на дані
акту Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів
у Київській області № 168/22-1/38337514 від
04.04.2014 року «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ» щодо підтвердження
господарських відносин з
постачальниками та покупцями за
жовтень 2012 року - лютий 2014 року», яким
зафіксовано, що згідно податкової
звітності, поданої до Бориспільської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області,
інформація про загальну чисельність
працюючих на ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ» - 1
особа. Перевіркою встановлено, що
відповідно до ІС «Податковий Блок»
стан платника податків - 9 не
знаходиться за місцезнаходженням.
Також, перевіркою підприємства
контрагента позивача було встановлено
відсутність необхідних умов у ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ» до досягнення
відповідних результатів в силі
відсутності управлінського та
технічного персоналу, основних
засобів, складських приміщень та
транспортних засобів, що свідчить про
відсутність у ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ»
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань та
відсутність фактичних дій, спрямованих
на виконання взятих на себе
зобов'язань. З урахуванням зазначеного.
А також того, що у зв'язку із
відсутністю реальної можливості
здійснювати господарську діяльність,
операції з вказаним контрагентом є
нікчемними, оскільки сторони угод із
зазначеним підприємством не мають на
меті реального отримання наслідків для
ведення господарської діяльності, у
зв'язку із відсутністю товарності
вказаних операцій (аркуші справи 127-141).

Представник позивача зазначив, що
позивачем сформовано податковий
кредит у листопаді 2013 року з
урахуванням суми податку на додану
вартість по взаємовідносинам з ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ» у розмірі 22 430 грн. 00 коп.
правомірно, оскільки право на
податковий кредит відповідно до
приписів чинного законодавства
виникає з дати видачі платнику
податків податкових накладних
постачальниками. Аналіз норм
Податкового кодексу України, які
регулюють питання податку на додану
вартість дає підстави вважати, що
платник податків має правову
можливість скористатися правом на
віднесення сум податку на додану
вартість до складу податкового кредиту
саме по даті фактичного отримання
таким платником податків оригіналу
податкової накладної. Висновки
податкового органу про те, що правочин
з ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ» є нікчемним, без
мети реального настання правових
наслідків, з метою заниження об'єкту
оподаткування, несплати податків на
відповідають дійсності, ні чим не
підтверджуються та є перекрученням
реального існуючого факту, оскільки у
позивача наявна уся необхідні первинна
документація, на підставі якої ФОП
ОСОБА_3 було сформовано податковий
кредит листопада 2013 року за рахунок сум
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ»,
крім того, на час здійснення
господарських операцій контрагент
позивача перебував в реєстрі ДПА
України як платник податку на додану
вартість, а також в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців без будь-яких
обмежень, у тому числі без запису про
відсутність за місцезнаходженням.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту,
зокрема, виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів ( у тому числі в разі їх
ввезення на митну територію України) та
послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України передбачений обов'язок
платника податку надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, яка відповідно до
п. 21.7 ст. 201 цього Кодексу виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Згідно з приписами п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Не відносяться до податкового кредиту,
відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Дослідивши надані позивачем письмові
докази, з урахуванням наведених норм
податкового законодавства, судом
з'ясовано, що ФОП ОСОБА_3 цілком
обґрунтовано відповідно до п.п. 198.6 п. 198
ст. 198 Податкового кодексу України
віднесло до податкового кредиту у
період за листопад 2013 року суму податку
на додану вартість у розмірі 22 430 грн. 00
коп., підтверджену відповідними
документами, у тому числі податковими
накладними, видатковими накладними,
тощо. Зазначені операції відображені в
податковій декларації з податку на
додану вартість, поданій позивачем до
контролюючого органу. Укладена угода
між позивачем та ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ» є
дійсною та виконано сторонами про що
свідчать наявні в матеріалах справи
документи; на час укладання та
виконання господарських зобов'язань
контрагенти були належним чином
зареєстрованими як суб'єкти
підприємницької діяльності та мали
свідоцтва платників податку на додану
вартість.

Крім того, судом також враховано, що
порушення, на які посилається
відповідач в обґрунтування своєї
позиції стосуються лише підприємства
контрагента позивача - ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ».

Таким чином, оскільки порушення вимог
чинного законодавства при здійсненні
позивачем податкового обліку з податку
на додану вартість відсутні, тому
донарахування податковим органом
податкового зобов'язання було
безпідставним та необґрунтованим.

Згідно матеріалів справи, метою
укладення договору купівлі-продажу з
ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ» було отримання
товару для подальшого використання у
власній господарській діяльності, з
урахуванням її виду: оптова торгівля
іншими непродовольчими товарами
споживчого призначення,
неспеціалізована оптова торгівля, для
подальшого продажу третім особам
покупцям на території України.
Більшість товару, як зазначив
представник позивача, було реалізовано
на протязі одного місяця після його
придбання. Не реалізований товар
зберігався у орендованому позивачем
приміщенні до його подальшої
реалізації по мірі надходження заявок
від покупців.

Факт виконання договірних зобов'язань
підтверджений наданими суду
первинними документами: податковими
накладними, видатковими накладними,
платіжними документами та доказами
подальшого використання отриманого
товару в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності, які є
визначальними факторами для
формування податкового кредиту.
Ведення господарської діяльності
контрагента позивача та його
контрагентів з порушенням норм
податкового законодавства не свідчить
про ведення позивачем господарської
діяльності яка не відповідає нормам
чинного законодавства та нормам
Податкового кодексу України. Посилання
відповідача на неможливість
встановити реальність господарських
операцій ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ» з
позивачем, у зв'язку із даними
перевірки вказаного контрагента,
проведеної Бориспільською ОДПІ та
іншої інформації, про яку зазначає
відповідач щодо порушення
контрагентом позивача норм
податкового законодавства є
безпідставним, оскільки відсутність
або ненадання контрагентом документів
не є підставою нікчемності правочину
підприємства позивача, оскільки така
підстава не передбачена нормами
Цивільного кодексу України.

Суд погоджується з твердженнями
позивача щодо повного виконання
договірних зобов'язань з ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ» протягом листопада 2013
року, про що свідчить наявна в
матеріалах справи первинна
документація, крім того, вважає за
необхідне зазначити, що посилання
відповідача на акт Бориспільської
ОДПІ, листи та іншу інформацію,
отриману з Бориспільської ОДПІ щодо
господарської діяльності контрагента
позивача, як на підставу встановлення
порушень податкового законодавства
ФОП ОСОБА_3 суд вважає недоцільними, з
урахуванням того, що жодна норма
Податкового Кодексу України не вимагає
від платника податків контролювати
сплату своїм контрагентом до бюджету
податків та ведення ним
бухгалтерського та податкового обліку.
Контроль за дотриманням платниками
податків податкового законодавства та
своєчасну сплату ними податків
покладений на органи державної
податкової служби.

Під час продажу товару, ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ» надало позивачу
податкові накладні, на підставі яких
позивачем було сформовано податковий
кредит у листопаді 2013 року на суму 35
224 грн. 00 коп., в тому числі за рахунок
податку на додану вартість, сплаченого
у ціні придбаного у ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ»
товару у розмірі 22 430 грн. 00 коп., що
відповідає приписам ст. 198 Податкового
кодексу України.

Розрахунки за договором
купівлі-продажу відбувались у
безготівковій формі.

На підтвердження виконання
зобов'язання по оплаті шляхом
перерахування на користь контрагента
безготівкових коштів за придбані
товари суду надані банківську виписку
по рахункам, якою підтверджено повне
виконання зобов'язання позивачем по
оплаті за придбаний товар у ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ».

На підтвердження використання
придбаного товару у ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ»
у власній господарській діяльності
позивачем в матеріалах справи наявна
первинна документація та угоди з
контрагентами-покупцями позивача, на
користь яких було реалізовано
придбаний у ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ» товар.
Не реалізований товар, як свідчать
матеріали справи зберігався у
орендованому ФОП ОСОБА_3 приміщенні до
подальшої реалізації по мірі
надходження відповідних заявок від
покупців, що підтверджується
відповідними угодами та первинними
документами (аркуші справи 146-243).

Таким чином, в процесі встановлення
обставин у справі, судом з'ясовано, що в
діях позивача щодо віднесення сум
податку на додану вартість по
взаємовідносинам з ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ»
до складу податкового кредиту у
листопаді 2013 року у сумі 22 430 грн. 00 коп.
відсутні будь-які порушення норм
податкового законодавства чинного на
час виникнення спірних правовідносин.

Наявна в матеріалах справи первинна
документація (накладні та інші)
складені без порушень, містять
необхідний обсяг інформації про
отриманий товар від
контрагента-постачальника та про
проданий позивачем товар на адресу
контрагентів-покупців, що дає
можливість стверджувати про реальний
характер господарських операцій
позивача.

Суд також зазначає, що якщо
контрагентом платника податковий
облік ведеться із порушенням вимог
чинного законодавства, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи.
Зазначена обставина не є підставою для
притягнення до відповідальності
платника податків який має
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту та валових
витрат. Отже, за загальним правилом
несплата податку на додану вартість
продавцем і його постачальниками сама
по собі не є підставою для зменшення
податкового кредиту або відмови у
відшкодуванні зазначеного податку
покупцю, який відніс до податкового
кредиту суми податку на додану
вартість, сплачену продавцю разом із
ціною товару (послуги).

Така позиція узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так,
Європейський Суд з прав людини у своєму
рішенні по справі «БУЛВЕС» АД» проти
Болгарії» (заява № 3991/03) зазначив, що
платник податку не повинен нести
наслідків невиконання постачальником
його зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності. Вищевикладене
також підтверджене постановою
Верховного Суду України у справі №
21-42а10 від 31.01.2011 року, головуючого судді
Панталієнка П.В.

Оскільки порушення вимог чинного
законодавства при здійсненні
позивачем податкового обліку з податку
на додану вартість відсутні, тому
донарахування податковим органом
податкового зобов'язання було
безпідставним та необґрунтованим.

На підставі встановлених обставин, з
урахуванням наведених норм
законодавства, суд дійшов висновку про
неправомірність прийняття
відповідачем податкового
повідомлення-рішення № від 14.08.2014
року, оскільки в судовому засіданні
позивачем доведено дотримання всіх
умов, встановлених чинним
законодавством, під час формування
податкового кредиту за рахунок сум
податку на додану вартість сплачених у
ціні придбаного від ТОВ
«КОНТИНЕНТМАШ», що є критеріями, за
наявності яких виникає право на
формування податкового кредиту. Суми
податку на додану вартість, за рахунок
яких було сформовано податковий кредит
підтверджені відповідними первинними
документами. За таких обставин
податкове повідомлення-рішення №
від 14.08.2014 року підлягає
скасуванню, як таке, що прийняте з
порушенням норм чинного податкового
законодавства.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Суд
оцінюючи надані у справу докази,
виходить із принципів
адміністративного судочинства -
змагальність, диспозитивність та
офіційне з'ясування всіх обставин
справи, згідно із яким розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, з
урахуванням встановлених у судовому
засіданні фактів, оцінюючи надані
сторонами у справі докази у їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позивачем доведено правомірність
формування податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ»,
оскільки задекларовані ФОП ОСОБА_3 суми
податку на додану вартість
підтверджені належним чином
оформленою первинною документацією,
яка також підтверджує реальність
здійснюваних операцій з купівлі -
продажу та фактичну їх виконаність. За
таких обставин, винесене відповідачем
податкове повідомлення-рішення №
від 14.08.2014 року є протиправним та
підлягає скасуванню.

Судові витрати розподілено відповідно
до приписів ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На підставі викладеного, керуючись
Податковим кодексом України, ст.ст. 2, 7,
8, 9, 11, 71, 86, 94, 159-164, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_1, адреса:
65059, АДРЕСА_1) до державної податкової
інспекції у Київському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправними дій державної
податкової інспекції у Київському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області щодо
проведення позапланової невиїзної
перевірки фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 та складання за її результатами
акту № 1735/17-01/НОМЕР_1 від 17.07.2014 року «Про
результати позапланової невиїзної
перевірки фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3, іпн НОМЕР_1 з питань правових
відносин з ТОВ «КОНТИНЕНТМАШ», за листопад 2013 року»,
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Київському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області № від 14.08.2014 року -
задовольнити частково.

Податкове повідомлення-рішення №
від 14.08.2014 року, прийняте
Державною податковою інспекцією у
Київському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області - визнати
протиправним та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_1, адреса: 65059, АДРЕСА_1)
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 109 (сто дев'ять) грн. 62 (шістдесят
дві) коп.

Постанова суду може бути оскаржена в
порядку та строки, встановлені ст. 186
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови, з урахуванням
часу перебування головуючого судді на
лікарняному, складено та підписано 15
жовтня 2014 року.

Суддя
Я.В. Балан