Справа № 804/7133/14
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
26 серпня 2014 р. Справа № 804/7133/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В. при
секретаріЛегкій Ю.Г. за участю:
представника позивача представника
відповідача Кукурузи В.Ю.
Задорожньої А.Ю. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
"Дніпровський металургійний комбінат
ім. Ф.Е.Дзержинського" до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про скасування картки відмови та
рішення

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов позов
Публічного акціонерного товариства
«Дніпровський металургійний комбінат
ім. Ф.Е. Дзержинського» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
в якому позивач просить:

скасувати картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №110010000/2014/20005 від 20.02.2014
року;

визнати недійсним та скасувати рішення
Дніпропетровської митниці про
коригування митної вартості товарів
№110010000/2014/600011/1 від 20.02.2014 року;

зобов'язати Дніпропетровську митницю
Міндоходів здійснити повернення
публічному акціонерному товариству
«Дніпровський металургійний комбінат
ім. Ф.Е. Дзержинського» зарезервованих
Дніпропетровською митницею коштів у
сумі 13025,42 грн. та судові витрати у
розмірі 1827,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що у
позивача були в наявності всі
необхідні документи для визначення
митної вартості по першому методу, але
митний орган прийняв рішення
№110010000/2014/600011/1 від 20.02.2014 року про
коригування митної вартості та видав
картку відмови у митному оформленні
товару №110010000/2014/20005 від 20.02.2014 року,
проте відмова відповідача в
застосуванні першого методу митної
вартості за ціною договору є
необґрунтованою, а застосування
другорядного методу застосовано з
порушенням ст. 64 МК України. Позивач не
згоден із вищезазначеними рішеннями,
але у зв'язку із нагальною потребою
підприємства у поставленій продукції,
був змушений заповнити нову ВМД з
коригованою ціною товарів. Товар був
випущений митним органом у вільний
обіг під гарантійні зобов'язання
позивача.

Представник відповідача позов не
визнав. В обґрунтування заперечень
проти позову зазначив, що під час
митного оформлення задекларованих
товарів спрацювала автоматизована
система аналізу та управління ризиками
Державної митної служби, яка показала,
що аналогічний товар розмитнювався за
іншою митною вартістю, більшою, ніж
заявлена позивачем, тому в посадової
особи митного органу виникли
обґрунтовані сумніви з приводу
правильності визначення декларантом
митної вартості. Як стверджував
відповідач, надані позивачем документи
виявились недостатніми для визнання
заявленої позивачем митної вартості,
містили розбіжності, тому митний орган
законно та обґрунтовано витребував
додаткові документи та прийняв рішення
про коригування митної вартості. У
документах, що були надані до митного
оформлення були відсутні будь-які
відомості щодо причин зниження ціни на
товар. Відповідно до п. 7 ст. 55 Митного
кодексу України, товар було випущено у
вільний обіг шляхом надання фінансової
гарантії. Щодо повернення позивачу
коштів представник відповідача
зазначив, що заяви від позивача про
складання висновку не надходили;
митний орган не наділений
повноваженнями щодо повернення коштів
з Державного бюджету України. Просив у
задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив позов задовольнити, з підстав
зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
надав письмові заперечення, просив суд
в задоволені адміністративного позову
відмовити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що
Публічне акціонерне товариство
«Дніпропетровський металургійний
комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського» 18.02.2014
року звернувся до Дніпропетровської
митниці Міндоходів для митного
оформлення товару:

невипалена цегла з вогнетривких
матеріалів, що містить магнезит: марки
DSA-8SKX24LR з вмістом Al2O3-70,78 %; MgO - 26,53 %; C-8,72 % -
у кількості 8,035 тн.;

невипалена цегла з хімічно зв'язаних
вогнетривких матеріалів, що містить
магнезит: марки DSA-8SKX10 з вмістом AlO3 - 70,78
%; MgO - 11,21 %; C - 8,30 % - у кількості 33,815 тн.

Зазначений товар надійшов на адресу
позивача на підставі
зовнішньоекономічного контракту від
06.02.2013 № 13-0361-12, укладеного між «Duferco S.A.»
(Швейцарія) та ПАТ «ДМК ім.
Дзержинського», та заявлений до
митного оформлення шляхом подання
митної декларації №110010000/2014/020175.

Митна вартість товару була заявлена
позивачем шляхом подання декларації
митної вартості форми ДМВ-1 за ціною
договору (основний метод) відповідно до
статті 58 Митного кодексу України.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди).

Згідно із статтею VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

Відповідно до частини 5 статті 54
Митного кодексу України з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
митний орган має право:

- упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

- письмово запитувати від декларанта
або уповноваженої ним особи
встановлені статті 53 Митного кодексу
України додаткові документи та
відомості, якщо це необхідно для
прийняття рішення про визнання
заявленої митної вартості;

- здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів;

- проводити в порядку, визначеному
статтями 345-354 Митного кодексу України,
перевірки правильності визначення
митної вартості товарів після їх
випуску;

- звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

- застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 Митного кодексу України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 Митного
кодексу України.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до статті 337 Митного кодексу
України перевірка документів та
відомостей, які подаються митним
органам під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій шляхом проведення:

- формато-логічного контролю - це
автоматизована перевірка правильності
заповнення даних митних декларацій та
повернення результатів перевірки;
перевірка митних декларацій та інших
документів на достовірність та
законність; здійснення статистичного,
валютного контролю, контролю
нарахованих митних платежів, контролю
правильності застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності;

- контролю співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються;

- контролю із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи;

- та в інші способи, передбачені цим
Кодексом.

Відповідно до статті 33 Митного кодексу
України митні органи використовують
інформаційні ресурси, що знаходяться у
їх віданні, створені, оброблені та
накопичені в інформаційних системах та
складаються із відомостей, що
містяться у документах, які надаються
під час проведення митного контролю та
митного оформлення товарів,
транспортних засобів, та інших
документах.

За результатами контролю ПАТ «ДМК ім.
Дзержинського» із застосуванням
системи управління ризиками було
виявлено ризик можливого заниження
митної вартості товару, що спричинило
необхідність здійснити перевірку
правильності її визначення, звернувши
увагу на вартість ідентичних або
подібних товарів.

Наказом Міністерства фінансів України
від 20.09.2012 року №1011 затверджено
Класифікатор митних формальностей, що
можуть бути визначені за результатами
застосування системи управління
ризиками.

Так, при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості у Програмно інформаційному
комплексі «Інспектор-2006» спрацювала
автоматизована система управління
ризиками (АСАУР), а саме:

- Захід 106-2 - витребування документів,
які підтверджують митну вартість
товарів.

- Захід 105-2 - контроль правильності
визначення митної вартості товарів.

Наказом Державної митної служби
України від 13.07.2012 року №362 затверджено
Методичні рекомендації щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України.

Відповідно до пункту 2 зазначених
Методичних рекомендацій робота
посадових осіб з аналізу, виявлення та
оцінки ризиків здійснюється шляхом:

- вивчення характеристик товарів, які
впливають на рівень їх митної вартості;

- вивчення маршруту транспортування
товарів та перевірки достовірності
декларування витрат на
транспортування до митного кордону
України;

- перевірки включення/невключення
складових митної вартості, в тому числі
на підставі наявної у митного органу
інформації щодо наявності таких
складових митної вартості (результати
документальних перевірок, відповіді на
запити для встановлення автентичності
тощо);

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- перевірки наявності взаємозв'язку
продавця та покупця;

- перевірки інформації, наданої
декларантом або уповноваженою особою,
при продажу товарів між пов'язаними
особами, щодо наближеності митної
вартості товарів, визначеної основним
методом до однієї з операцій, які
наведені у частині вісімнадцятій
статті 58 Кодексу.

- перевірки особливостей формування
вартості окремих видів товарів
відповідно до розділу 3 Методичних
рекомендацій;

- перевірки наявності
знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних
товарів;

- перевірки наявності продажу
оцінюваних товарів на експорт в
Україну;

- перевірки наявності ознак підробки
документів, які підтверджують митну
вартість товарів;

- перевірки наявності розбіжностей у
документах, які підтверджують митну
вартість товарів;

- перевірки наявності прийнятих іншими
митними органами рішень про
коригування митної вартості товарів,
що ввозились на виконання того ж
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або документа, який його
замінює, що і оцінювані товари.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України, посадова
особа митного органу у графі «Для
відміток митного органу» ДМВ на
паперовому носії робить запис про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки (пункт 2.3 наказу
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми
декларації митної вартості та Правил
її заповнення»).

Так, посадовою особою
Дніпропетровської митниці на першому
аркуші ДМВ здійснено запис:

За митною декларацією від 18.02.2014 року
№110010000/2014/020175 в автоматичній системі
митного оформлення спрацювали профілі
ризику:

- 102-1 «Перевірка відповідності
відомостей, які містяться в
українській митній декларації,
відомостям, що містяться у
відповідному паперовому примірнику
(електронній копії) митної декларації
суміжної сторони (книжці МДП)»;

- 105-2 «Контроль правильності визначення
митної вартості товарів»;

- 106-2 «Витребування документів, які
підтверджують митну вартість товарів».

Відповідно до пункту 1 частини п'ятої
статті 54 Митного кодексу України
митний орган з метою здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів має право
упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості.

При цьому, митний орган повинен
упевнитися, що заявлена декларантом
або уповноваженою ним особою митна
вартість товару ґрунтується на дійсній
вартості, під якою відповідно до статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року, згода на
обов'язковість якої надана Верховною
Радою України, розуміється ціна, за
якою такий або аналогічний товар
продається або пропонується для
продажу при нормальній ході торгівлі в
умовах повної конкуренції. Відповідно
до частин першої та третьої статті 1
Митного кодексу України ці правила
міжнародного договору України
обов'язкові для застосування та мають
пріоритет. На виконання вимог пункту 2
статті 54 Митного кодексу України під
час проведення митного контролю і
митного оформлення здійснено
перевірку наявності або відсутності
застережень щодо застосування методу
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту). Виконання вимог,
передбачених пункту 1 статті 58 Митного
кодексу України щодо наявності або
відсутності застережень щодо
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
за наданими документами перевірити
неможливо.

Згідно пункту 4.1 статті 54 Митного
кодексу України здійснено контроль
заявленої декларантом митної вартості
товарів шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості,
наявності в поданих зазначеними
особами документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до положень частини другої
статті 58 Кодексу метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Суд погоджується із твердженням
відповідача про неможливість
застосування першого методу
визначення митної вартості з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Пункт 3.3 контракту від 06.02.2013 року
№13-0361-12 імпортером узгоджено певний
перелік документів, що надаються з
відвантаженим товаром, який містить
експортну декларацію (копію), але до
митного оформлення цей документ
декларантом ПАТ «ДМК ім.
Дзержинського» не наданий.

У пункті 2.4 зазначеного
зовнішньоекономічного контракту
визначено, що вартість пакування,
вартість маркування включена у
вартість продукції, але згідно наданих
документів перевірити зазначену
складову неможливо.

Сертифікат якості від 22.01.2014 року
№00201 містить посилання на
контракт №АОР5711/5368В, щодо якого
відсутні будь-які відомості. Таке саме
посилання міститься і у гр.2
залізничної накладної від 26.01.2014 року
№073279 - АОР 5710+5711 (13-0361-12 від 06.02.2013 року).

Для підтвердження складових митної
вартості декларантом ПАТ «ДМК ім.
Дзержинського» надано комерційну
пропозицію контрактоутримувача «Duferсo
S.A.» від 02.10.2013 року №5368В (вих.
№DUF-DMKD-0161-40/2013).

Відповідно до положень пункту 3 статті
53 Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари у
підтвердження митної вартості можуть
бути надані каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару, але комерційна пропозиція
контрактоутримувача «Duferco S.A.» від
02.10.2013 року №5368В (вих. №DUF-DMKD-0161-40/2013) не
може бути використана у якості
документа, що дає підстави визначити
митну вартість за ціною угоди
(контракту), оскільки виробником товару
є Haicheng Donghe Taidi Refractory Co.

Відповідно до умов
зовнішньоекономічного контракту та
комерційної пропозиції вартість
доставки включена до вартості товару
на умовах DAP м. Дніпродзержинськ, що
передбачає несення витрат доставки до
місця призначення експортером.

Однак, у гр.4 залізничної накладної від
26.01.2014 року №073279 зазначений договір
перевезення від 31.01.2007 року №PR/M-07/02NUp з
«TRANSGARANT UKRAINA». Окрім того гр.20
зазначеної накладної містить
інформацію щодо сплати транзитних
платежів - розрахунок через TSFTO за RJD
TRANSINSERV.

Крім того, згідно товаросупровідних
документів поставка товару
здійснюється на умовах DAP, відповідно
до яких продавець зобов'язаний
доставити товар у вказане місце
призначення та нести всі витрати і
ризики, пов'язані із транспортуванням
товару. Разом з тим, у митних
деклараціях країни відправлення
вказано умови поставки FOB, за якими до
обов'язків продавця належить доставка
товару в порт та навантаження на судно,
а всі інші витрати на транспортування
покладаються на покупця.

Таким чином, неможливо встановити, хто
і яким чином фактично несе витрати на
перевезення вантажу. Декларантом ПАТ
«ДМК ім. Дзержинського» не надано
жодного документа, що пояснює або
підтверджує транспортну складову
митної вартості.

Враховуючи перевезення залізничним
транспортом з Китаю через територію
Росії (з перевантаженням з китайських
вагонів у російські) проведено
перевірку повноти включення вартості
перевезення у вартість товару.
Проведено розрахунок провізної плати
по території Росії вогнетривких
виробів залізничним транспортом ОАО
«Российские Железные Дороги» від
станції Забайкальськ (на кордоні Росія
- Китай) до станції Тополі відстанню з
використанням інформації, розміщеної
на сайті ОАО «РЖД».

За результатами розрахунку вартість
транспортування по території Росії
складає 256771,31 руб. РФ. (за курсом на
19.02.2014 року загальна сума становить 7286,75
дол. США; 0,175 дол. США/кг).

Згідно пункту 3 статті 337 Митного
кодексу України проведений контроль
співставлення - порівняна заявлена
митна вартість з даними, які містяться
у відповідних електронних копіях МД
від 21.08.2013 року №110010000/2014/022553, за якими
ввезений ідентичний товар (враховуючи
хімічний склад, марку, виробника, сферу
застосування, час ввезення, розмір
партії) за цим самим контрактом із
визначенням митної вартості в розмірі
1,31 дол. США Рівень ціни заявленої
декларантом товару №1 становить 1,1993
дол.США.

Враховуючи зазначені розбіжності та
оскільки надані на підтвердження
митної вартості документи не містять
відомостей щодо складових митної
вартості, відповідно до положень
пункту 3 статті 53 Митного кодексу
України, декларант, або уповноважена
ним особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

-договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

-рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

-рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

-виписку з бухгалтерської
документації;

-ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

-каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

-копію митної декларації країни
відправлення;

-висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Пунктом 6 статті 53 Митного кодексу
України передбачено, що декларант або
уповноважена ним особа, за власним
бажанням може подати додаткові наявні
у них документи для підтвердження
заявленої ними митної вартості товару.

У відповідь на електронне повідомлення
надіслане засобами електронного
зв'язку, декларантом ПАТ «ДМК ім.
Дзержинського» шляхом надіслання
електронного повідомлення надано
відповідь щодо неможливості надання
додаткових документів (вих. №062/Д/184 від
19.02.2014 року).

Відповідно до пункту 5 статті 55 Митного
кодексу України проведено
консультацію з приводу обрання методу
визначення митної вартості згідно з
пунктом 3.4 статті 57 Митного кодексу
України. Здійснено обмін наявною у
митного органу та декларанта
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності. Декларантом
ПАТ «ДМК ім. Дзержинського» заявлено,
що відповідно пункту 8 статті 55 Митного
кодексу України зазначені у вимогах
митного органу документи будуть надані
в установлений законом термін.

Відповідно до пунктів 6.2, 6.3 статті 54
Митного кодексу України митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом
митною вартістю у разі, якщо:

- заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів;

- невірно проведеного декларантом
розрахунку митної вартості товару;

- неподання декларантом документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53
Митного кодексу України;

- відсутності у документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів.

З огляду на вищезазначене, суд
зазначає, що митна вартість
зазначеного імпортованого товару не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), а метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не може бути
застосований.

У зв'язку із неможливістю застосування
першого методу визначення митної
вартості товарів посадовою особою
Дніпропетровської митниці було
здійснено послідовний перехід до
наступного методу визначення митної
вартості.

Відповідно до статті 59 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 Митного кодексу України, за основу
для її визначення береться вартість
операції з ідентичними товарами, що
продаються на експорт в Україну з тієї
ж країни і час експорту яких збігається
з часом експорту оцінюваних товарів
або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

Відсутність інформації про продаж
ідентичних товарів унеможливила
застосування цього методу для
визначення митної вартості товару.

Відповідно до статті 60 Митного кодексу
України (метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних товарів), у разі
якщо митна вартість оцінюваних товарів
не може бути визначена згідно з
положеннями статтями 58 і 59 Митного
кодексу України, за митну вартість
береться прийнята митним органом
вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорту оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не є
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

Відсутність інформації про продаж
подібних (аналогічних) товарів
унеможливила застосування цього
методу для визначення митної вартості
товару.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (статті 62, 63 Митного
кодексу України) повинні ґрунтуватися
на даних, які є об'єктивними,
підтверджуються документально,
піддаються обчисленню та належать до
вартості витрат, понесених виробником
при виробництві оцінюваних товарів.
Відсутність необхідних документів
унеможливила застосування зазначених
методів.

Тому, під час перевірки заявленої
митної вартості товару та здійсненні
митної оцінки виникла потреба у
використанні різних джерел її
обґрунтування та була необхідність
застосування різних підходів до оцінки
товарів.

Застосований митницею резервний метод
визначення митної вартості (стаття 64
Митного кодексу України) базується на
світовій практиці, згідно якої в рамках
цього методу допускається розумна
гнучкість в підходах до застосування
попередніх методів визначення митної
вартості.

У зв'язку із неможливістю застосування
заявленого методу визначення митної
вартості посадовою особою
Дніпропетровської митниці було
послідовно перейдено до резервного
методу визначення митної вартості, та
застосовано другорядний метод
визначення митної вартості 2-r -
резервний метод із застосуванням
вартостей, визначених митним органом.

У разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58-63 Митного
кодексу України, митна вартість
оцінюваних товарів визначається з
використанням способів, які не
суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GATT). Відповідно до
пункту 6 статті 54, пункту 1 статті 55
Митного кодексу України неможливо
застосувати основний метод визначення
митної вартості - за ціною
договору(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
відповідно до пункту 2.6 розділу II
Наказу Мінфіна від 24.05.2012 року №599 у
зв'язку з неподанням декларантом
документів в установлений строк та
відмовою від їх подання прийнято
рішення про коригування митної
вартості.

Так, статтями 59 (ідентичні товари) та 60
(аналогічні товари) Митного кодексу
України передбачено, що у разі, якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена за ціною договору,
за основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами або прийнята митним органом
вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами.

Отже, для можливості застосування
методів 2а) та 2б) митні оформлення, що
стали підставою для коригування митної
вартості повинні бути здійсненні за
вартістю операції, тобто за ціною
договору.

У зв'язку з тим, що в базі даних ЄАІС
ДМСУ була наявна лише інформація щодо
митного оформлення, здійсненого за
резервним методом, у посадової особи
митниці не було правових підстав для
застосування методів 2а) та 26), у зв'язку
з чим застосовано саме резервний метод.

Визначена митна вартість товару
ґрунтується на раніше визнаній митній
вартості з урахуванням застережень, за
якими ввезений ідентичний товар
(враховуючи хімічний склад, марку,
виробника, сферу застосування, час
ввезення, розмір партії) за цим самим
контрактом із рівнем митної вартості -
1,31 дол. США/кг - МД від 21.08.2013 року
№110010000/2014/022553.

При цьому, посадовою особою
Дніпропетровської митниці у графі 33
рішення про коригування заявленої
митної вартості, відповідно до Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 року №598, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012
року за №883/21195 зазначено причини, через
які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються. Також посадовою особою
митниці зазначено про проведення
процедури консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59-61 Митного
кодексу.

ПАТ «ДМК ім. Дзержинського» надіслано
до Дніпропетровської митниці лист від
17.04.2014 року №062Д/464 (вх.ДММ №4905/3-15 від
18.04.2014 року) з наступними додатковими
документами:

- висновок експерта Дніпропетровської
ТПП від 13.03.2014 року №ГО-1018;

- копії декларацій країни експорту
(Китай) від 29.01.2014 року №91450746,
91450749.

Дніпропетровською митницею розглянуто
зазначений лист щодо надання
додаткових документів для перегляду
рішення від 20.02.2014 року №110010000/2014/600011/1
про коригування митної вартості товару
«невипалена цегла з вогнетривких
матеріалів» походженням з Китаю,
ввезеного ПАТ «ДМК ім. Дзержинського»
за контрактом від 06.02.2013 року № 3-0361-12 з
компанією «Duferco S.A.», Швейцарія та
проінформовано позивача про наступне:

У зв'язку з незгодою декларанта із
зазначеним у листі №062Д/464 рішенням про
коригування митної вартості від 20.02.2014
року №110010000/2014/600011/1, за заявою
декларанта товар випущено у вільний
обіг під гарантійні зобов'язання
відповідно до положень частини сьомої
статті 55 Митного кодексу України за
митною декларацією від 20.02.2014 року
№110010000/2014/020196 з митною вартістю,
визначеною декларантом, та
забезпеченням сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю, визначеною
декларантом, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю,
визначеною митним органом відповідно
до прийнятого Рішення про коригування
митної вартості шляхом надання
гарантій відповідно до розділу X
Кодексу.

Згідно наданого перекладу, копії
декларацій країни експорту містять
відомості про поставку товару на
умовах FOB за контрактом АОР5644/5701 та
АОР5711/5368В (графа «номер контракту»), що
не відповідає заявленим до митного
оформлення відомостям про поставку
товару відповідно до
зовнішньоекономічного контракту
№13-0361-12 від 06.02.2013 року на умовах DAP м.
Дніпродзержинськ.

Відповідно до відміток на залізничних
накладних, поставка вогнетривких
виробів з Китаю здійснена залізничним
транспортом, тоді як умови поставки FOB,
зазначені у наданих копіях декларацій
країни експорту, згідно офіційних
правил Міжнародної торгової палати для
тлумачення торговельних термінів -
«Інкотермс», застосовуються тільки у
випадках перевезення товару морським
або внутрішнім водним транспортом.

Згідно відміток на залізничних
накладних, наявне перевантаження
товару. У наданих до митного оформлення
документах відсутні відомості про
включення вартості перевантаження до
вартості товару.

Відомості для проведення, відповідно
до положень частини другої статті 52
Митного кодексу України, обчислення
вартості товару, експортованого на
умовах FOB, з урахуванням заявлених умов
поставки DAP м. Дніпродзержинськ, від ПАТ
«ДМК ім. Дзержинського» до митниці не
надходили.

Загальна вага нетто у наданих листом
від 17.04.2014 року №062Д/464 копіях митних
декларацій країни експорту (58207 кг) та
кількість місць (44) не відповідає вазі
нетто, заявленій у митних деклараціях
від 18.02.2014 року №110010000/2014/020175
(відмовлена) та від 20.02.2014 року
№110010000/2014/020196 - 41850 кг та кількості місць
(30).

Вищезазначені невідповідності
відомостей унеможливлюють
використання наданих копій митних
декларацій країни експорту для
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості товару.

Наданим висновком експерта
Дніпропетровської ТПП від 13.03.2014 року
№ГО-1018 підтверджено, що ринкова
вартість вогнетривких виробів,
отриманих за контрактом від 06.02.2012 року
№13-0361-12, додаток №5 складає зазначену у
інвойсах, наданих до митного
оформлення, на умовах поставки DAP - ст.
Правда. Зазначений висновок
ґрунтується на інформації Інтернет -
сайту «alibaba», та не враховує наявність
посередників у зазначеній
торговельній операції і транспортну
складову вартості товару, пов'язану з
зазначеним вище характером
перевезення товару.

Крім того, сайт мережі Інтернет
http://www.alibaba.com є он-лайн платформою для
бізнесу, «провідним постачальником
онлайнових маркетингових послуг для
імпортерів та експортерів», створювати
власні профілі на якому мають
можливість будь-які компанії та
реєструватися будь-які користувачі.
Зазначене унеможливлює перевірку
ідентифікації компанії та перевірку
сфери її діяльності, цінових даних,
розміщених на сайті, що не дозволяє
впевнитися у достовірності заявлених
даних.

Враховуючи результати перевірки,
невідповідності відомостей у наданих
документах, виявлені під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості та за
результатами розгляду додатково
наданих документів, неможливість
проведення обчислення заявленого
рівня митної вартості на підставі
наданих документів, керуючись
вищезазначеними положеннями
законодавства, у митниці були відсутні
підстави для визнання заявленої
декларантом митної вартості та
скасування рішення про коригування
митної вартості від 20.02.2014 року
№110010000/2014/600011/1.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що рішення про коригування
митної вартості товарів від 20.02.2014 року
№110010000/2014/600011/1 прийнято митницею
відповідно до норм чинного
законодавства.

Відповідно до статті 264 Митного кодексу
України у разі відмови у прийнятті
митної декларації посадовою особою
митного органу заповнюється картка
відмови у прийнятті митної декларації
за формою, встановленою центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.
Один примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про коригування митної вартості
товару, позивачу було відмовлено в
митному оформленні та видано Картку
відмови від 20.02.2014 року №110010000/2014/20005.

Відповідно до пункту 7 статті 55 Митного
кодексу України у випадку незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Так, на підставі заяви позивача про
надання дозволу на митне оформлення
вантажу під фінансову гарантію
декларанта зі сплатою податків і
зборів до Держбюджету України,
митницею прийнято рішення щодо
можливості випуску ввезеного товару у
вільний обіг під обрані гарантійні
зобов'язання.

Таким чином, посадові особи митниці при
прийнятті спірного рішення про
коригування митної вартості
заявленого позивачем товару та
оформленні Картки відмови діяли в
межах наданих повноважень та у спосіб,
передбачений чинним законодавством.

Щодо вимог позивача про повернення
зарезервованих Дніпропетровською
митницею грошових коштів з державного
бюджету України у розмірі 13025,42 грн. суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженим наказом Держмитслужби
України від 20.07.2007 року №618, визначено
процедуру повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264, частині
четвертій статті 284 Митного кодексу
України та в міжнародних договорах
України.

Для повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Судом встановлено, що позивач до
Дніпропетровської митниці із
відповідною заявою не звертався, а отже
норм, зазначених у цьому Порядку ним не
дотримано.

Верховний Суд України в постанові від
17.12.2013 року у справі №21-439а13 зазначив
про те, що питання контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості, як і визначення методу
її обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відноситься до
виключної компетенції митних органів.
Тому суди, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Таким чином, суди, не можуть
постановляти рішення щодо стягнення з
державного бюджету на користь
підприємства суми надмірно сплаченого
ПДВ, тобто фактично визначати митну
вартість ввезеного ним товару за
першим методом, чим підміняють митний
орган.

Відповідно до ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна, довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про відмову в задоволені
позовних вимог.

Керуючись ст. 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
02 вересня 2014 року

Суддя О.В.
Єфанова