Справа № 2а/0544/327/2012
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/12270/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді:
Сіроша М.В.,

суддів:
Рибченка А.О.,

Юрченко В.П.,

розглянувши у порядку попереднього
розгляду касаційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 12 грудня 2012 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Слов'янської міської ради Донецької
області (далі - Управління),

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання дій Управління щодо
позбавлення його статусу інваліда
війни протиправними; зобов'язання
Управління поновити статус інваліда
війни і право на одержання соціальних
пільг з 1.04.2012 року та повернути
посвідчення інваліда війни.

12 грудня 2012 року постановою
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою
про скасування постанови Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
та ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про задоволення
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, з 15.10.1981 року до
18.10.1983 року ОСОБА_2 проходив строкову
службу в Збройних силах СРСР на посаді
водія.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №
33 від 8.02.1983 року, виданого
військово-лікарською комісією, в
період проходження служби в результаті
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2
отримав травму, у зв'язку з чим йому
була встановлена третя група
інвалідності, що підтверджується
випискою із акту огляду МСЕК.

28 березня 2007 року Управління на
підставі довідки МСЕК прийняло рішення
про встановлення ОСОБА_2 статусу
інваліда війни та надані пільги на
підставі п. 1 ст. 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

17 березня 2010 року Управління видало
ОСОБА_2 посвідчення інваліда 3 групи,
терміном дії до 1.04.2012 року, відповідно
до якого він має право на пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів (інвалідів) війни.

Відповідно до акту огляду МСЕК від
9.04.2012 року при повторному огляді ОСОБА_2
йому була встановлена 3 група
інвалідності у зв'язку з отриманням
травми при виконанні обов'язків
військової служби.

29 березня 2012 року Управління на
виконання протокольного доручення
Кабінету Міністрів України № 10 від
13.02.2012 року прийняло наказ № 01-06/052 щодо
затвердження Положення про робочу
групу з перевірки правильності
встановлення статусу інваліда війни.

Відповідно до протоколу № 02-20/03 від
3.05.2012 року засідання робочої групи з
перевірки статусів інвалідів війни
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та Закону України
«Про жертви нациських переслідувань»
комісія прийняла рішення, згідно з яким
у зв'язку з відсутністю підстав
передбачених ст.,ст. 1, 4, 7 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», з метою
виправлення допущеної помилки,
скасований статус інваліда війни,
ОСОБА_2 та рекомендовано йому
звернутися до Слов'янського ОМВК за
встановленням статусу ветерана
військової служби і отримання
відповідного посвідчення на право
користування пільгами.

Скасовуючи ОСОБА_2 статус інваліда
війни робоча група з перевірки
статусів інвалідів війни зазначила, що
травму ОСОБА_2 отримав без участі у
бойових діях, в мирний час, країна
Німеччина, у якій він проходив
військову службу, не входить до
переліку країн, визначених у постанові
Кабінету Міністрів України №63 від
8.02.1994 року, у яких велися бойові дії, у
зв'язку з чим при визначенні йому
статусу інваліда війни була допущена
помилка.

На зазначені правовідносини
поширюється дія Законів України «Про
соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей», «Про статус ветеранів
військової служби, ветеранів
внутрішніх справ і деяких інших осіб та
їх соціальний захист», «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» та «Про реабілітацію
інвалідів в Україні».

У зв'язку з цим, 18 квітня 2012 року згідно
з актом №02-52/015 у ОСОБА_2 було вилучене
посвідчення інваліда війни.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову у задоволенні
позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
статус ветеранів війни гарантії, їх
соціального захисту» до інвалідів
війни належать особи з числа
військовослужбовців діючої армії та
флоту, партизанів, підпільників,
працівників, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва, захворювання, одержаних під
час захисту Батьківщини, виконання
обов'язків військової служби
(службових обов'язків) чи пов'язаних з
перебуванням на фронті, у
партизанських загонах і з'єднаннях,
підпільних організаціях і групах та
інших формуваннях, визнаних
законодавством України, в районі
воєнних дій, на прифронтових дільницях
залізниць, на спорудженні оборонних
рубежів, військово-морських баз та
аеродромів у період громадянської та
Великої Вітчизняної воєн або з участю в
бойових діях у мирний час.

До інвалідів війни належать також
інваліди з числа:

1)військовослужбовців, осіб
вільнонайманого складу, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час захисту Батьківщини,
виконання інших обов'язків військової
служби, пов'язаних з перебуванням на
фронті в інші періоди, з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофі,
ядерних аварій, ядерних випробувань, з
участю у військових навчаннях із
застосуванням ядерної зброї, іншим
ураженням ядерними матеріалами;

2) осіб начальницького і рядового
складу органів Міністерства
внутрішніх справ і органів Комітету
державної безпеки колишнього Союзу
РСР, міністерства внутрішніх справ
України, Служби безпеки України, Служби
зовнішньої розвідки України та інших
військових формувань, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час виконання службових
обов'язків, ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофі, ядерних
аварій, ядерних випробувань, участі у
військових навчаннях із застосуванням
ядерної зброї, інших уражень ядерними
матеріалами;

3) осіб, які стали інвалідами внаслідок
поранень чи інших ушкоджень здоров'я,
одержаних у районах бойових дій у
період Великої Вітчизняної війни та
від вибухових речовин, боєприпасів і
військового озброєння у повоєнний
період, а також під час виконання робіт,
пов'язаних з розмінуванням боєприпасів
часів Великої Вітчизняної війни
незалежно від часу їх виконання;

4) осіб, які стали інвалідами воєнних
дій громадянської та Великої
Вітчизняної воєн або стали інвалідами
від зазначених причин у
неповнолітньому віці у воєнні та
повоєнні роки;

5) військовослужбовців, осіб
вільнонайманого складу, а також
колишніх бійців винищувальних
батальйонів, взводів і загонів захисту
народу та інших осіб, які брали
безпосередньо участь у бойових
операціях по ліквідації
диверсійно-терористичних груп та інших
незаконних формувань на території
колишнього Союзу РСР і стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії або каліцтва, одержаних під
час виконання службових обов'язків у
цих батальйонах, взводах і загонах у
період з 22 червня 1941 року по 31 грудня 1954
року;

6) учасників бойових дій на території
інших держав, які стали інвалідами
внаслідок поранення, контузії,
каліцтва або захворювання, пов'язаних з
перебуванням у цих державах;

7) осіб, які брали безпосередньо участь
у бойових діях під час Великої
Вітчизняної війни з Японією і стали
інвалідами внаслідок загального
захворювання або захворювання,
отриманого під час проходження
військової служби чи служби В органах
внутрішніх справ, державної безпеки,
інших військових формуваннях;

8) осіб, залучених до складу формувань
Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п. 5 ст. 2 Закону України «Про
військовий обов'язок і військову
службу» строкову військову службу
громадяни України проходять
відповідно до законів України у
Збройних Силах України та інших
військових формуваннях з метою
здобуття військово-облікової
спеціальності, набуття практичних
навичок і умінь для збройного захисту
Вітчизни.

Суди попередніх інстанцій правильно
зазначили, що проходження строкової
служби з метою здобуття
військово-облікової спеціальності,
набуття практичних навичок і умінь, не
є тотожним участі в бойових діях та
захисту Батьківщини в розумінні п. 1 ст.
7 Закону України «Про статус ветеранів
війни гарантії, їх соціального
захисту».

Відповідно до свідоцтва про хворобу №
33 від 8.02.1983 року ОСОБА_2 в період
проходження строкової служби в лавах
збройних сил при дорожньо-транспортній
пригоді отримав травму, яка призвела до
інвалідності. Зазначена травма була
отримана ОСОБА_2 в період проходження
строкової служби, не в зв'язку з
захистом Батьківщини, або внаслідок
інших бойових дій в складі діючої
армії.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
статус ветеранів війни гарантії, їх
соціального захисту» ветеранами війни
є особи, які брали участь у захисті
Батьківщини чи в бойових діях на
території інших держав.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» до інвалідів Великої
Вітчизняної війни прирівнюються лише
військовослужбовці, які стали
інвалідами внаслідок бойових дій.

Встановлення медичною комісією групи
інвалідності з формулюванням
«внаслідок травми, одержаної при
виконанні обов'язків військової
служби», не є безперечною підставою для
віднесення ОСОБА_2 до статусу інваліда
війни, оскільки такий статус може бути
визначений тільки у відповідності до
вимог Закону.

Суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано зазначили, що
інвалідність ОСОБА_2 не пов'язана з
виконанням обов'язків військової
служби в розумінні ст. 7 Закону України
«Про статус ветеранів війни гарантії,
їх соціального захисту», а одержана
внаслідок проходження строкової
служби, у зв'язку з чим ОСОБА_2 не може
бути віднесений до зазначеної
категорії осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права під час ухвалення
судових рішень чи вчинення
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
судові рішення ухвалені з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана правильно, підстав для їх
скасування з мотивів, викладених в
касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст., ст. 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
від 12 грудня 2012 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, визначених ст. 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:
Сірош М.В.

Рибченко А.О.

Юрченко В.П.