Справа № 11518/10/2070
Суддя: Нуруллаєв І.С.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

14 жовтня 2014 р.
Справа № 11518/10/2070

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Нуруллаєва І.С.,

при секретарі судового засідання -
Малишевої І.М.,

за участю: представника позивача-
Устименко О.В.,

представника відповідача -
Зінченко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Спецінжинірінг-Постач" до
Індустріальної об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання податкових
повідомлень-рішень недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Спецінжиніринг-Постач", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Орджонікідзевському районі м. Харкова,
в якому просив суд скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
від 09.09.2010 року №/0 та від 09.09.2010
року №/0.

Державна податкова інспекція у
Орджонікідзевському районі м. Харкова
відповідно до постанови КМУ від 21
вересня 2011 р. N 981 була перетворена
шляхом злиття у Індустріальну
міжрайонну податкову інспекцію м.
Харкова, яка відповідно до постанови
КМУ від 6 серпня 2014 р. № 311 була
перетворена у Індустріальну об'єднану
державну податкову інспекцію м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області .

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 24.02.2011 року,
яка залишена без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.07.2011 року,
в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 10.07.2014 року касаційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Спецінжиніринг-Постач» задоволено
частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 24.02.2011 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13.07.2011
року скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник
позивача, з урахуванням результатів
касаційного перегляду справи,
посилаючись на доводи викладені в
позові та письмових поясненнях,
підтримав позовні вимоги та просив суд
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 09.09.2010 року №/0 та від
09.09.2010 року №/0.

В обґрунтування позову позивач
посилається на протиправність спірних
податкових повідомлень - рішень з
причин того, що висновки акту перевірки
базуються виключно на суб'єктивних
припущеннях перевіряючих осіб
відповідача, не підтверджуються
документально та об'єктивними даними,
та суперечать положенням чинного
податкового законодавства.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти адміністративного
позову заперечував, згідно наданих до
суду письмових заперечень пояснив, що
оскаржувані в даній справі податкові
повідомлення-рішення від 09.09.2010 року
№/0 та від 09.09.2010 року №/0 є
цілком законними та обґрунтованими,
винесеними відповідно до чинного
законодавства, а позовні вимоги
позивача є безпідставними та
необґрунтованими, посилаючись на
письмові заперечення.

Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, виходить з таких
підстав.

Судом встановлено, що згідно акту
перевірки від 19.08.2010 року №2095/07-004/32869796
виявлено порушення позивачем вимог
податкового законодавства, а саме:

- невикористання права на отримання
бюджетного відшкодування з ПДВ за
листопад 2009 року в сумі 34438,00 грн., за
лютий 2010 року в сумі 2849,00 грн., за
березень 2010 року в сумі 831,00 грн., за
квітень 2010 року в сумі 457,00 грн. і
врахування цих сум в декларації з ПДВ
за червень 2010 року;

- завищення залишку від'ємного значення
з ПДВ попередніх звітних податкових
періодів в сумі 273389,00 грн., яке після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту за
періоди 01.05.2009 -31.10.2010;

- безпідставне збільшення податкового
кредиту з ПДВ травня 2010 року за
взаємовідносинами з ПП «Вакоресурс» на
суму податку в розмірі 44351,00 грн.,
оскільки ці відносини відбувались за
нікчемним правочином, що суперечить ст.
ст. 215, 216. 228 Цивільного кодексу України,
пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.4.1
п. 7.4 ст. 7, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»;

- віднесення до складу податкового
кредиту з ПДВ травня 2010 року суми
податку в розмірі 1991,73 грн., яка не
підтверджена податковими накладними
або іншими документами, які в силу
Закону України «Про податок на додану
вартість» дають право на збільшення
податкового кредиту;

- безпідставне збільшення податкового
кредиту з ПДВ червня 2010 року за
взаємовідносинами з ПП
«Мега-Лугкомплект-В» на суму податку в
розмірі 8708,10 грн., оскільки ці відносини
відбувались за нікчемним правочином,
що суперечить ст. ст. 215, 216, 228 Цивільного
кодексу України, пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.2.3
п. 7.2 ст. 7, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст.
7 Закону України «Про податок на додану
вартість»;

- безпідставне збільшення податкового
кредиту з ПДВ червня 2010 року за
взаємовідносинами з ПФ «Ультра-брайт»
на суму податку в розмірі 38148,08 грн.,
оскільки ці відносини відбувались за
нікчемним правочином, що суперечить ст.
ст. 215, 216, 228 Цивільного кодексу України,
пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.4.1
п. 7.4 ст. 7, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»;

- безпідставне збільшення податкового
кредиту з ПДВ червня 2010 року за
взаємовідносинами з ПП «Міромаркет-07»
на суму податку в розмірі 41444,39 грн.,
оскільки ці відносини відбувались за
нікчемним правочином, що суперечить ст.
ст. 215, 216, 228 Цивільного кодексу України,
пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7, пп. 7.4.1
п. 7.4 ст. 7, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»;

- безпідставне збільшення податкового
кредиту з ПДВ червня 2010 року на суму
88300,57 грн. за податковими накладними,
які оформлені з порушенням вимог пп. 7.2.1
п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

На підставі акту перевірки ДПІ у
Орджонікідзевському районі м. Харкова
09.09.2010 року винесено податкове
повідомлення - рішення № /0 про
визначення суми податкового
зобов'язання з ПДВ в загальному розмірі
24064,00 (основний платіж - 18511,00 грн.; штраф -
5553,00 грн.) та податкове повідомлення -
рішення № /0 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 319414,00 грн.

Згідно з п. 1.6, п. 1.7 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом, а податкове зобов'язання - це
загальна сума податку, одержана
(нарахована) платником податку у
звітному (податковому) періоді, що
визначена згідно з цим законом.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 6.1
ст. 6 та ст. 81 цього Закону,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Приписами пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» встановлено, що до складу
податкового кредиту підлягають
включенню суми сплаченого
(нарахованого) податку, що підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями. Не дозволяється
включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними.

Відповідно до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Між позивачем (в якості покупця) та ПП
«Мега-Лугкомплект-В» (в якості
продавця) було укладено 08.08.2008 договір
№ДГ-08/08/08-01, предметом якого є поставка
товарно-матеріальних цінностей. Згідно
з відомостями зазначеного договору
місцезнаходженням ПП
«Мега-Лугкомплект-В» є м. Луганськ, вул.
Переяславська, буд.13,
місцезнаходженням позивача, ТОВ
«Спецінжиніринг-Постач» - м. Харків,
вул. Плиткова, ГСП-2.

Між позивачем (в якості покупця) та ПП
«"Вакоресурс» (в якості продавця) 21.04.2010
р. було укладено договір №П-21/04,
предметом якого є поставка будівельних
матеріалів. Згідно з відомостями
зазначеного договору
місцезнаходженням ПП «Вакоресурс» є м.
Луганськ, вул. Комунарська, буд.34,
місцезнаходженням позивача, ТОВ
«Спецінжинірінг-Постач» - м. Харків,
вул. Плиткова, ГСП-2.

Згідно з видатковою накладною від
20.03.2009 №РН-20-03-09-06 між ПП «Міромаркет-07»
(в якості постачальника) та ТОВ
«Спецінжиніринг-Постач» (в якості
покупця) мала відбутись поставка
товару (бетоніт МАХВОRЕ НDD, полімер
рідкий ROD ЕАZY, полімер порошковий РОLY
РАС R). За відомостями зазначеної
накладної місцезнаходженням ПП
«Міромаркет-07» є м. Луганськ, вул.
Переяславська, буд.13, а
місцезнаходженням позивача, ТОВ
«Спецінжиніринг-Постач» згідно з
матеріалами справи є м. Харків, вул.
Плиткова, ГСП-2.

Між позивачем (в якості покупця) та ПП
«Торгово-посередницька фірма «Ультра
Брайт» (в якості продавця) 06.07.2009 р. було
укладено договір №П-6/7, предметом якого
є поставка будівельних матеріалів.
Згідно з відомостями зазначеного
договору місцезнаходженням ПП «ТПФ
«Ультра Брайт» є м. Луганськ, вул.
Сосюри, буд. 139/336, місцезнаходженням
позивача, ТОВ «Спецінжиніринг-Постач» -
м. Харків, вул. Плиткова, ГСП-2.

Згідно з видатковою накладною від
30.11.2009 №РН-30-11-09-05 між ПП ТПФ «Ультра
Брайт» (в якості постачальника) та ТОВ
«Спецінжиніринг-Постач» (в якості
покупця) мала відбутись поставка
товару (щит опалубки, суміш бетонна
В-3,15, суміш бетонна В15, муфта
терморезисторна, труба ПЕ 100, кріплення
трубопроводів, труба ПВХ), згідно з
витратною накладною від 09.07.2008
№РН-09-07-09-06 між ПП ТПФ «Ультра Брайт» (в
якості постачальника) та ТОВ
«Спецінжиніринг-Постач» (в якості
покупця) мала відбутись поставка
товару (гелевий згущувач, біополімерна
суспензія, щити опалубки, щебінь, суміш
асфальтобетонна, пісок, суміш бетонна,
розчин кладочний, вапно хлорне, прокат
стальний вуглецевий, електроди,
грійник чугунний фланцевий, фланці). За
відомостями зазначених накладних
місцезнаходженням ПП «Міромаркет-07» є
м. Луганськ, вул. Сосюри, буд. 139/336, а
місцезнаходженням позивача, ТОВ
«Спецінжиніринг-Постач» згідно з
матеріалами справи є м. Харків, вул.
Плиткова, ГСП-2.

Таким чином, обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит та на зменшення
оподатковуваного доходу на суму
понесених витрат є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (у тому числі податковими
накладними), що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Підтвердження отримання позивачем
товарно-матеріальних цінностей, які
постачалися ПП «Вакоресурс», ПП
«Мега-Лугкомплекс-В», ПП «ТПФ «Ультра -
брайт», ПП «Міромаркет-07»
товарно-транспортними накладними, не є
визначальною умовою для отримання
права на податковий кредит, оскільки,
законодавчі норми не ставлять в
залежність відсутність транспортних
документів на перевезення вантажу
(товару) з наслідками формування бази
оподаткування податком на додану
вартість. Відповідно до ст. 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» N996-XIV
від 16.07.1999 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Таким чином, товарно-транспортна
накладна не може бути первинним
документом, який підтверджує
здійснення господарської операції з
поставки товарів, та відповідно
набуття права власності на нього,
оскільки не відображає відомості про
господарську операцію з поставки
товару, а відображає відомості про
господарську операцію перевезення.

Вимоги щодо документального
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку визначені
Законом України «Про бухгалтерський
облік і фінансову звітність в Україні»
від 16.07.1999 року № 996-X1У та Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів від
24.05.1995 року № 88.

Відповідно до п.1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарської
операції є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Тобто, відповідно до вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні»
підтвердженням здійснення
господарської операції є належним
чином оформлені первинні документи, що
містять данні про зміст господарської
операції.

У відповідності з п. 2.1. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів від
24.05.1995 року № 88, первинні документи - це
письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької діяльності та
іншої діяльності, що впливають на стан
майна, капіталу, зобов'язань і
фінансових результатів.

Згідно п. 2 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші данні, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Таким чином, належно оформлені між
продавцем та покупцем видаткові та
податкові накладні були достатньою
підставою для позивача відобразити в
бухгалтерському обліку та податковому
обліку підприємства операції з
придбання товарів.

В судовому засіданні представник
позивача, з урахуванням результатів
касаційного перегляду справи, надав до
суду відповідні пояснення та докази
стосовно використання придбаних
матеріалів у будівельних роботах,
надані відповідні договори на яких
саме об'єктах відповідні матеріали
використовувалися, які особи конкретно
контролювали виконання цих робіт. Крім
того представником позивача були
надані первинні документи обліку в
будівництві (акти приймання-передачі
за формою КБ-2, довідки про вартість
будівельних робіт за формою КБ-3), які
виконувались позивачем для замовників.
Крім того, представником позивача були
надані до суду відповідні копії
витягів з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців щодо кожного контрагента,
які були в наявності у позивача на час
розгляду справи та копії відповідних
правоустановчих документів зазначених
контрагентів. Все це свідчить про те, що
позивач доклав усих зусиль для
з'ясування дефектів у правовому
статусі його контрагента. Що свідчить
про те, що позивачем підтверджено
належними первинними документами,
оформленими у відповідності до вимог ч.
2 ст. 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні» (акти прийому
виконаних підрядних робіт, договори,
платіжні доручення), а також
податковими накладними, оформленими
згідно вимог пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Суд зазначає, що доводи відповідача про
нікчемність договорів, укладених
позивачем з ПП «Вакоресурс», ПП
«Мега-Лугкомплекс-В», ПП «ТПФ «Ультра -
брайт», ПП «Міромаркет-07» є
помилковими, оскільки підставою для
висновку відповідача про нікчемність
договорів слугував акт перевірки від
19.08.2010 року №2095/07-004/32869796, в якому
викладені твердження про те, що
господарська діяльність позивача із
його контрагентами містить ознаки
нікчемності. Між тим, враховуючи вимоги
ЦК України, суд вважає, що основним
критерієм для того, аби вважати
правочин нікчемним, є його недійсність,
встановлена законом, а не актом
податкової перевірки, на підставі
якого відповідач дійшов висновку про
нікчемність правочину.

Таким чином, з системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи суд
дійшов висновку про те, що оскаржувані
податкові повідомлення - рішення від
09.09.2010 року №/0 та від 09.09.2010 року
№/0, є безпідставними та
підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України.

Як встановлено приписами ст. 19
Конституції України відповідач -
суб'єкт владних повноважень
зобов'язаний діяти тільки на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до вимог статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд зазначає, що відповідач не надав
належних доказів правомірності
висновків акту перевірки та винесення
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень, оскільки, факт
вказаних порушень позивачем вимог
податкового законодавства не знайшов
свого підтвердження при судовому
розгляді справи.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Суд звертає увагу на те, що будь-яке
рішення чи дії суб'єкта владних
повноважень має бути законними та
обґрунтованими, прийнятими чи
вчиненими в межах наданих
повноважень, мати під собою конкретні
об'єктивні факти, на підставі яких його
ухвалено або вчинено, а суд, відповідно
до п.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, перевіряє чи
прийнято такі рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією
та законами України, з використанням
повноважень з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням всіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення,
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення, з урахуванням права особи
на участь у процесі прийняття рішення,
своєчасно, тобто протягом розумного
строку. Також рішення суб'єкта владних
повноважень не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Виходячи з вище викладеного суд
приходить до висновку, що податкові
повідомлення-рішення від 09.09.2010 року
№/0 та від 09.09.2010 року №/0
винесені з порушенням норм чинного
законодавства та підлягають
скасуванню, як такі що прийняті з
порушенням ч.3 ст.2 КАС України, а
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Харківський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спецінжинірінг-Постач" до
Індустріальної об'єднаної державної
податкової інспекції головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання податкових
повідомлень-рішень недійсними -
задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі міста
Харкова від 09.09.2010р. № /0, від
09.09.2010 року № /0.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Спецінжинірінг-Постач" (94201, Луганська
область, м. Алчевськ вул. Кірова, 18/1, код
ЄДРПОУ 69, п/р 6 у "Райфайзен
Банк Аваль" в м.Києві, МФО 380805, код ЗКПО
32869796, інші відомості суду не відомі)
сплачений при поданні позову судовий
збір в розмірі 6 грн. 40 коп. (шість грн. 40
коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлено 20 жовтня 2014 року.

Суддя
Нуруллаєв І.С.