Справа № 819/2484/13-а
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

819/2484/13-а

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.

Справа № 1082/14/876

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді – Качмара В.Я.,

суддів – Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря – Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об’єднання «Текстерно» на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об’єднання «Текстерно» до Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

25.10.2013 Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об’єднання «Текстерно» (далі - ВАТ) звернулося до суду з позовом до Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області (далі - ОДПІ) у якому просило скасувати рішення заступника начальника ОДПІ від 25.09.2013 №7023 про опис майна у податкову заставу (далі - Рішення).

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржуване Рішення прийнято заступником начальника, а не керівником органу державної податкової служби, не було пред’явлено ВАТ у встановленому порядку, прийнято відповідачем передчасно, оскільки ПК України передбачена чітка процедура застосування податкової застави, згідно якої рішенню керівника ОДПІ має передувати повідомлення про виникнення права податкової застави, яке повинно міститися у податковій вимозі, яка в свою чергу ВАТ не надіслана, що підтверджується рішенням суду.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року в справі №819/2484/13-а у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило ВАТ, яке покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю. У поданій апеляційній скарзі вказує на обставини викладені в позовній заяві та зазначає, що дія податкових вимог виставлених підприємству в 2001 році є припиненою до дня завершення провадження у справі про банкрутство ВАТ, оскільки такі вимоги прийняті до прийняття рішення про введення мораторію. Більше того, вважає, що податкове зобов’язання ВАТ на суму 9510885,85грн є не узгодженим, що підтверджується постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач приймаючи оскаржуване Рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та є вірними з таких міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 25.09.2013 заступником начальника ОДПІ прийнято Рішення, яким відповідно до ст.89 ПК України у зв’язку із несплатою у встановлені ПК України строки сум податкового боргу, вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) ВАТ, а у разі якщо на момент складення акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу, також того майна, права власності на яке він набуде у майбутньому (а.с.6).

Не погодившись із таким Рішенням податкового органу, ВАТ звернулося до адміністративного суду із цим позовом.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно зі ст.92 Основного Закону виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, а також в інших сферах, у тому числі, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України.

Обов'язок проведення сплати податкових зобов'язань платниками податків у встановлені строки визначено пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, згідно якого платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Нормами п.88.1 ст.88 вказаного Кодексу встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Відповідно до пп.14.1.155 п.14.1 ст.14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом, а саме ст.89 ПК України, згідно якої право податкової застави виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку (пп.89.1.1 п.89.1 ст.89 ПК України);

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (пп.89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України).

Згідно п.89.2 ст.89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Майно, на яке поширюється право податкової застави оформлюється актом опису, до якого включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника органу державної податкової служби, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг (п.89.3 ст.89 ПК України).

При цьому, право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п.88.2 ст. 88 ПК України).

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення керівника органу державної податкової служби про опис майна у податкову заставу, є лише підставою для проведення такого опису майна у податкову заставу, однак оформляється саме актом опису майна, до якого включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Із матеріалів справи вбачається, що ВАТ фактично не погоджується із оскаржуваним Рішенням у зв’язку із тим, що податковим органом не було направлено йому податкових вимог у відповідності до п.59.1 ПК України, сума податкового боргу визначена ОДПІ є значно меншою від дійсної, а майно яке було описане відповідачем до закінчення провадження у справі про банкрутство є звільненим від податкової застави.

Щодо тверджень апелянта про не надіслання йому у встановленому порядку податкових вимог, то апеляційний суд вважає такі безпідставними, оскільки ОДПІ було прийнято першу та другу податкові вимоги відповідно від 08.10.2001 №1/4 та від 08.11.2001 №2/529, які були надіслані та отримані ВАТ та не були скасовані або відкликані відповідачем (а.с.35).

Відтак, слід погодитись також із судом першої інстанції, який правомірно не прийняв до уваги доводи позивача про необхідність відкликання попередніх вимог та надіслання нових, оскільки відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у випадку збільшення боргу інша вимога на адресу суб'єкта господарської діяльності не надсилається.

Також, суд апеляційної інстанції критично оцінює покликання ВАТ на те, що податковим керуючим було описано майно, яке звільнено від податкової застави ухвалою господарського суду Тернопільської області від 24 червня 2004 року в справі №1/Б-294, а вартість такого перевищує суму узгодженого податкового боргу, оскільки вищенаведене стосується опису майна у податкову заставу, яке оформлене відповідними актами, перевірка правомірності яких не виходить до предмету доказування у даній справі.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що позивач не позбавлений права оскаржити відповідні акти опису майна та в разі наявності підстав для звільнення майна з податкової застави визначених п.93.1 ст.93 ПК України звернутися до відповідного податкового органу з вимогою щодо припинення такої.

Зокрема в силу положень п.93.1 ст.93 ПК України, такими підставами є: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.

У відповідності до п.89.2 та п.89.3 ст.89 ПК України рішення про опис майна у податкову заставу, керівник органу державної податкової служби має право прийняти у разі наявності підстав визначених пп.89.1.1, 89.1.2 п.89.1 ст.89 ПК України.

Матеріалами справи підтверджено, а ВАТ не спростовано наявність податкового боргу станом на день прийняття оскаржуваного Рішення. Доказів сплати такого у добровільному порядку суду першої та апеляційної інстанцій також не надано.

Додатково слід погодитись із висновком суду першої інстанції про те, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2013 року в справі №2а-2272/11/1970 не було встановлено неузгодженості частини податкового боргу ВАТ, а лише наявність процедурних порушень з боку податкового органу, що в свою чергу стали підставою для відмови такому у стягненні такого боргу.

Щодо тверджень ВАТ про незаконність прийнятого Рішення у зв’язку із тим, що воно прийнято заступником керівника органу державної податкової служби, що є порушенням п.89.3 ст.89 ПК України, суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними та необґрунтованими в силу того, що вказане не може бути підставою для скасування такого рішення, оскільки заступник безпосередньо виконує накази та доручення свого керівника, а також може бути наділений правом його підпису. Крім того, згідно п.2.1 «Порядку застосування податкової застави органами державної податкової служби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 11.10.2011 №1273, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1). З Додатку 1 до вказаного Порядку вбачається, що рішення про опис майна у податкову заставу підписується керівником (заступником керівника) органу державної податкової служби з зазначенням прізвища та ініціалів та має містити підпис такої особи.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання про наявність у ВАТ узгодженого податкового боргу, який підтверджується дослідженими судом доказами і на час вирішення справи залишається не погашеним, а тому оспорюване Рішення відповідачем було прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що виключає підстави для задоволення позовних вимог ВАТ щодо скасування такого.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Тернопільське об’єднання «Текстерно» залишити без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя В.Я. Качмар

Суддя О.М. Гінда

Суддя В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 10 жовтня 2014 року.