Справа № 163/2524/14-а
Суддя: Гайдук А. Л.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/2524/14-а
Провадження № 2-а/163/69/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2014 року
Любомльський районний суд Волинської
області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

при секретарі - Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Любомль
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до інспектора ДПС взводу з ОСП
№3 роти ДПС ДАІ у Рівненській області
Козловця Віктора Вікторовича про
скасування постанови в справі про
адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з
адміністративним позовом до
інспектора ДПС взводу з ОСП №3 роти ДПС
ДАІ у Рівненській області Козловця В.В.,
у якому просив скасувати постанову
відповідача від 11.09.2014 року серії ПС1
№537769 про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, -
перевищення встановлених обмежень
швидкості руху більш як на 50 км/год.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував
тим, що 11.09.2014 року він їхав за кермом
автомобіля марки «Мерседес-Бенс» Е220,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, до
м.Київ по трасі Київ-Чоп, де був першим у
колоні, в якій рухалось декілька
автомобілів, та рухався зі швидкістю 78
км/год, яку виставив на круїз контролі.
Побачивши населений пункт, заздалегідь
зменшив швидкість руху до 60 км/год та на
момент перетину знаку про населений
пункт швидкість його автомобіля не
перевищувала 60 км/год. В'їжджаючи у село
Користь Корецького району Рівненської
області він зупинився на вимогу
інспектора, який йому повідомив про
перевищення ним швидкості більш як на 50
км/год від дозволеної, у зв'язку із чим
відповідачем було винесено
оскаржувану постанову. Вважає, що
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП є
незаконним та необґрунтованим,
оскільки відповідачем не доведено, що
швидкість руху, яка зафіксована
приладом за №ТС000760, належить саме його
автомобілю. Інспектор не взяв до уваги
його пояснення про те, що він рухався
автомобілем на круїз контролі зі
швидкістю 60 км/год, при цьому, попереду
рухався автомобіль, який його обігнав
із більшою швидкістю ніж його, а позаду
їхав автомобіль із ввімкненим сигналом
лівого повороту для здійснення обгону.
Крім цього, вказує, що прилад, яким
проводився нагляд за дорожнім рухом з
метою фіксації порушень ПДР не є
автоматичним засобом фото- чи відео
фіксації, оскільки він знаходився у
співробітника ДАІ та керувався
безпосередньо останнім. З моменту
зупинки транспортного засобу до
пред'явлення відповідачем показників
приладу вимірювання швидкості
сплинуло близько трьох хвилин,
упродовж яких, він не бачив інспектора,
який його зупинив, а тому при цих
обставинах неможливо впевнитись в
тому, що пред'явлені показники приладу
стосувались саме його транспортного
засобу, а не іншого учасника руху. На
його вимогу пересвідчитись в поточному
значенні часу приладу та часу
фіксування показників - інспектор
відмовив. Крім цього, інспектор не
надав паспорт на вимірювальний прилад,
доказів повірки даного приладу, а на
приладі взагалі були відсутні номер та
клеймо державної повірки, його
опломбування. З викладених підстав,
зокрема, відсутності доказів
належності виміряної швидкості саме
його автомобілю, відсутності показань
будь-яких свідків чи інших доказів,
позивач вважає, що звинувачення
відповідача ґрунтується лише на
припущеннях, що є недопустимим згідно
ст.62 Конституції України.

Ухвалою від 22.09.2014 року відкрито
провадження у справі та призначено до
судового розгляду на 16 год. 30 хв. 30
вересня 2014 року.

23.09.2014 року на адресу позивача та
відповідача, що вказані в позовній
заяві, надіслано копію ухвали про
відкриття провадження у справі разом з
інформацією про процесуальні права та
повідомленням про час та місце
розгляду справи, однак на зазначену
дату сторони в судове засідання не
з'явились, про причини неявки суд не
повідомили.

Відкладаючи розгляд справи, суд
призначив повторне судове засідання на
15 год. 30 хв. 10 жовтня 2014 року, про що
сторонам 30.09.2014 року надіслані
відповідні повідомлення.

10 жовтня 2014 року поштовим зв'язком на
адресу суду від представника
відповідача надійшло письмове
заперечення проти заявленого ОСОБА_1
адміністративного позову, у якому
викладено доводи правомірності та
законності винесення оскаржуваної
постанови, а також додано письмові
докази на ствердження винуватості
ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122
КУпАП. Крім цього, у поданому
запереченні представник відповідача
одночасно просив розгляд справи
проводити у його відсутності та в
задоволенні позову відмовити.

У вказані годину та дату, на яку сторони
викликались в судове засідання
повторно, позивач не з'явився, будь-яких
заяв чи клопотань з його сторони на
адресу суду не надійшло. При цьому, до
суду повернулись надіслані на адресу
позивача, яка вказана в позовній заяві,
два судових повідомлення про виклик до
суду з відмітками на поштових
відправленнях: «неповна адреса» та «за
зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до ч.2 ст.49 КАС України особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Європейський Суд з прав людини у своєму
рішенні від 03 квітня 2008 року у справі
"Пономарьов проти України" констатував,
що сторони мають вживати заходи, щоб
дізнатись про стан відомого їм
судового провадження. Однак, позивач,
зазначивши в позовній заяві адресу
свого місця проживання за якою
фактично не проживає, позбавив суд в
порядку, передбаченому ст.ст.33-35 КАС
України, належним чином сповістити
його про час та місце розгляду справи,
при цьому, сам про стан справи за його
позовом не цікавився.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.155 КАС України,
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позивач
повторно не прибув у попереднє судове
засідання чи у судове засідання без
поважних причин, якщо від нього не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності.

Враховуючи вищевикладене,
адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС взводу з ОСП №3 роти ДПС
ДАІ у Рівненській області Козловця В.В.
про скасування постанови серії ПС1
№537769 від 11.09.2014 року в справі про
адміністративне правопорушення слід
залишити без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.35, 49, п.4 ч.1 ст.155, 165 КАС України, суд,
-

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора ДПС взводу з ОСП №3 роти ДПС
ДАІ у Рівненській області Козловця
Віктора Вікторовича про скасування
постанови серії ПС1 №537769 від 11.09.2014 року
в справі про адміністративне
правопорушення - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Любомльський районний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги в п'ятиденний строк
з дня отримання копії ухвали, з
одночасною подачею її копії до суду
апеляційної інстанції.

Головуюча : суддя

А.Л. Гайдук