Справа № 820/10605/14
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р. Справа № 820/10605/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді:
Сіренко О.І.

Суддів:
Любчич Л.В. , Спаскіна
О.А.

за участю секретаря
судового засідання Медяник
А.О.

представника позивача
Федорова Ю.О.

представника
відповідачів Фатій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Приватного акціонерного
товариства "Садовод" на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 19.08.2014р.
по справі № 820/10605/14

за позовом Приватного
акціонерного товариства "Садовод"

до Державного реєстратора
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області Марченка Іллі Леонідовича ,
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області треті особи
Великобурлуцька районна державна
адміністрація Харківської області ,
Головне управління Держземагенства
у Харківській області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

03 червня 2014 року Приватне акціонерне
товариство "Садовод" (далі - ПрАТ
"Садовод", позивач) звернувся до суду з
позовом до Державного реєстратора
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області Марченка Іллі Леонідовича,
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області, треті особи: Великобурлуцька
районна державна адміністрація
Харківської області, Головне
управління Держземагенства у
Харківській області, в якому просив з
урахуванням уточнень до
адміністративного позову:

- скасувати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень державного реєстратора
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області Марченко Іллі Леонідовича №
8530300 від 02.12.2013 р. у державній реєстрації
права власності держави на земельні
ділянки;

- скасувати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень державного реєстратора
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області Марченко Іллі Леонідовича №
8530314 від 02.12.2013 р. у державній реєстрації
іншого речового права - права оренди
земельних ділянок;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області на підставі розпорядження
Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області від
27.08.2012 року № 265 "Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок на території
Андріївської сільської ради АТ
"Садовод" здійснити заходи по державній
реєстрації права власності держави в
особі Великобурлуцької районної
державної адміністрації Харківської
області на земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
розташовані за межами населених
пунктів на території Андріївської
сільської ради Великобурлуцького
району Харківської області
Кадастровий № :02:000:0032 площею 16,9327
га;

- зобов'язати Реєстраційну службу
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області одночасно із здійсненням
заходів по реєстрації прав власності
держави на земельну ділянку здійснити
заходи по державній реєстрації іншого
речового права - права оренди земельних
ділянок на підставі розпорядження
Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області від
27.08.2012 року №265 "Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок на території
Андріївської сільської ради АТ
"Садовод" та договору оренди землі № 2
від 27.12.2012 року, укладеного між
Приватним акціонерним товариством та
Великобурлуцькою районною державною
адміністрацією Харківської області
щодо оренди земельної ділянки
Кадастровий № :02:000:0032 площею 16,9327
га.

19 серпня 2014 року постановою
Харківського окружного
адміністративного суду у задоволенні
адміністративного позову Приватного
акціонерного товариства "Садовод" до
Державного реєстратора Реєстраційної
служби Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області Марченко Ілля Леонідович,
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області, треті особи: Великобурлуцька
районна Державна адміністрація
Харківської області, Головне
управління Держемагенства у
Харківській області про скасування
рішень - відмовлено.

Приватне акціонерне товариство
"Садовод", не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, просить скасувати
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.08.2014 року
та прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі. Заявник
вважає, що ним на законних підставах
отримано земельні ділянки у кількості
43 загальною площею 520,3055 га від
Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області,
право користування якими було
встановлено укладеними договорами
оренди, в тому числі договором оренди
№2. Інформація щодо реєстрації
зазначених договорів не була внесена
до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень. Заявник
вказує, що право власності
Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області на
земельну ділянку за кадастровим
номером :02:000:0032 площею 16,9327 га
станом на 01.01.2013 року було
зареєстроване в Державному земельному
кадастрі. У зв'язку з тим, що перехід
прав на зазначену земельну ділянку до
ПрАТ "Садовод" розпочався, однак
державна реєстрація таких прав не була
проведена у зв'язку зі зміною
законодавства України, заявник вважає,
що документи, подані ним на проведення
державної реєстрації права власності
та користування спірною земельною
ділянкою належним чином підтверджують
його повноваження для звернення із
подібною заявою до державного
реєстратора.

У письмових запереченнях на апеляційну
скаргу Головне управління
Держземагентства у Харківській
області просить постанову суду першої
інстанції залишити без змін,
посилаючись на її ухвалення у
відповідності з нормами матеріального
права та з дотриманням норм
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та представника
відповідачів, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної
скарги відповідно до ст. 195 КАС України,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
заперечувалось сторонами, що 23.11.2013
року Приватне акціонерне товариство
"Садовод" звернулось до Реєстраційної
служби Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області із заявою №4138704 про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
іншого речового права) - права оренди на
земельну ділянку кадастровий номер
:02:000:0032, розташовану за адресою:
с/рада Андріївська, Великобурлуцький
район, Харківська область, площею 16,9327
га (відповідно до договору оренду землі
№2).

Одночасно з документами для державної
реєстрації похідного права на земельну
ділянку Приватним акціонерним
товариством "Садовод" до Реєстраційної
служби Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області подано розпорядження
Великобурлуцької районної державної
адміністрації від 27.08.2012 року № 265 "Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок на
території Андріївської сільської ради
ЗАТ "Садовод" для державної реєстрації
у Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно права власності держави
на земельні ділянки, до складу яких
входить і земельна ділянка кадастровий
номер :02:000:0032 площею 16,9327 га.

Відповідно до карток прийому заяв
№4138704 та №4138809, вказані заяви прийнято
відповідачем разом з доданими до них
документами.

02.12.2013 року державним реєстратором прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області Марченко І.Л., керуючись ст. 24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", п. п. 16, 23 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, прийнято рішення
за №8530300 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, а саме:
відмовлено у державній реєстрації
права власності, форма власності:
державна, розмір частки: 1 на земельну
ділянку, що розташована за адресою:
с/рада Андріївська, Великобурлуцький
район, Харківська область, кадастровий
номер :02:000:0032, за суб'єктом
Великобурлуцька районна державна
адміністрація Харківської області у
зв'язку з тим, що із заявою звернулась
неналежна особа, а повинен звернутись
уповноважений відповідний центральний
орган виконавчої влади з питань
земельних ресурсів у галузі земельних
відносин або його територіальні
органи.

Також, 02.12.2013 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області Марченко І.Л., керуючись ст. 24
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", п. п. 16, 23 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, прийнято рішення
за №8530314 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, а саме:
відмовлено у державній реєстрації
іншого речового права, права оренди
земельної ділянки, що розташована за
адресою: с/рада Андріївська,
Великобурлуцький район, Харківська
область, кадастровий номер
:02:000:0032, за суб'єктом Приватне
акціонерне товариство "Садовод" у
зв'язку з тим, що заяву про державну
реєстрацію речових прав, похідних від
права власності, подано за відсутності
державної реєстрації права власності.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскаржувані рішення від
02.12.2013р. №8530300 та від 02.12.2013р. №8530314
винесені у межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
України та законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням Великобурлуцької
районної державної адміністрації
Харківської області № 265 від 27.08.2012 року
позивачу ЗАТ "Садовод" в оренду для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
передано земельні ділянки, площею 520,3066
га , в тому числі багаторічні
насадження 411,0184 га, ріллі-103,2493 га,
пасовища - 6,0389 га, за рахунок земель
запасу сільськогосподарського
призначення, сільськогосподарські
угіддя на території Андріївської
сільської ради Великобурлуцького
району Харківської області (а.с. 13).

27.12.2012 року орендодавцем
(Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області) і
орендарем (позивачем приватним
акціонерним товариством "Садовод")
підписаний договір оренди земельної
ділянки сільськогосподарського
призначення (а.с. 16-18), який державну
реєстрацію не пройшов.

Частиною 5 ст. 126 Земельного кодексу
України (у редакції, що була чинною до
01.01.2013 року) визначалось, що право
оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально. За
положеннями ст. 20 вказаного Закону (у
редакції, що була чинною до 01.01.2013 року)
договір оренди землі вважається
укладеним з дати його державній
реєстрації.

Згідно п. 136 Порядку ведення
Поземельної книги, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.09.2009 року № 1021 (втратив чинність з
01.01.2013 року), під час державної
реєстрації земельної ділянки
здійснюється державна реєстрація
державного акта або договору оренди
земельної ділянки державної та
комунальної власності у Книзі записів
про державну реєстрацію державних
актів на право власності на земельну
ділянку та на право постійного
користування земельною ділянкою,
договорів оренди землі.

Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та інших
законодавчих актів України" від 11.02.2010
року N 1878-VI, зокрема, викладено в новій
редакції Закон України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року N
1952-IV.

Згідно із законодавчими змінами
систему органів державної реєстрації
прав на нерухоме майно становлять
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державної реєстрації
прав, та структурні підрозділи
територіальних органів Міністерства
юстиції України, які забезпечують
реалізацію його повноважень та є
органами державної реєстрації прав
(стаття 6 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

Згідно з пунктами 2, 3 розділу II
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" та інших
законодавчих актів України" від 11.02.2010
року N 1878-VI новий порядок державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень запроваджується з
01.01.2013 року.

Відтак з 01.01.2013 року реєстратори бюро
технічної інвентаризації втрачають
повноваження щодо проведення
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень. Такі
повноваження здійснюються виключно
реєстраторами органів державної
реєстрації прав на нерухоме майно та, у
передбачених законом випадках, -
нотаріусами.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" права
на нерухоме майно та їх обтяження, що
виникли до набрання чинності Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
Законом, за умов якщо реєстрація прав
та їх обтяжень була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав та їх обтяжень
діяло законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав та
їх обтяжень.

Оскільки реєстрація прав позивача ЗАТ
"Садовод" відповідно до законодавства,
що діяло на момент їх виникнення,
проведена не була, позивач звернувся до
відповідача з заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень.

Підставою для проведення державної
реєстрації прав є документи, що
підтверджують виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно,
подані органу державної реєстрації
прав, нотаріусу як спеціальному
суб'єкту, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно, разом із заявою (ст. 19
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

Державним реєстратором Марченко І. Л.
позивачу було відмовлено у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 8530300
від 02.12.2013 щодо реєстрації у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
права власності держави на земельну
ділянку та відмовлено у державній
реєстрації прав та їх обтяжень у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно № 8530314 від 02.12.2013 щодо
реєстрації іншого речового права -
права оренди земельних ділянок.

Підставою для прийняття такого рішення
послугував висновок державного
реєстратора про те, що із заявою
звернулась неналежна особа, щодо
реєстрації землі за державою, а
стосовно реєстрації прав оренди -
відсутність реєстрації прав власності
на землю.

колегія суддів зазначає, що відповідно
до ст. 116 Земельного кодексу України (в
редакції, що була чинною, на час
прийняття Великобурлуцькою районною
державною адміністрацією Харківської
області розпорядження № 265 від 27.08.2012
року) громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

Згідно з вимогами абзаці 1 п. 12 розділу X
"Перехідні положення" Земельного
кодексу України (в редакції, що була
чинною, на час прийняття
Великобурлуцькою районною державною
адміністрацією Харківської області
розпорядження № 265 від 27.08.2012 року) до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзацах другому
та четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування
передбачені ст. 122 Земельного кодексу
України, відповідно до ч. 4 якої (у
редакції, яка була чинною до 01.01.2013 року)
районним державним адміністраціям на
їх території надано право передавати
земельні ділянки із земель державної
власності у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб
(крім випадків, визначених частиною
сьомою цієї статті) та за межами
населених пунктів для, зокрема, для
сільськогосподарського використання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, приймаючи зазначене
розпорядження Великобурлуцька районна
державна адміністрація Харківської
області діяла в межах своїх
повноважень. Доказів, які б безспірно
свідчили про те, що це розпорядження
скасовано, визнано незаконним, до суду
не надано.

Зміни редакції ч. 4 ст. 122 Земельного
кодексу України, внесені Законом
України від 06.09.2012 року N 5245-VI, з 01.01.2013
року передбачають, що передача
земельних ділянок у користування (в
тому числі, укладання договорів оренди)
земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності здійснюється
територіальними органами
Держземагентства України.

Правові підстави, які б обумовлювали
необхідність повторного звернення
позивача АТ "Садовод" до
територіального органу
Держземагентства України з питання
прийняття рішення про передачу їй в
оренду вказаної вище земельної ділянки
відсутні.

Також, колегія суддів зазначає, що
законом визначені особливості
державної реєстрації речових прав на
земельні ділянки державної та
комунальної власності, які полягають,
зокрема, в одночасності державної
реєстрації права власності держави чи
територіальної громади на земельну
ділянку з державною реєстрацією
похідного речового права на неї (ст. 4-1
Закону України "Про реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

При цьому, у разі здійснення державної
реєстрації речових прав на земельні
ділянки, похідних від права власності,
за відсутності державної реєстрації
права власності держави чи
територіальної громади на зазначені
земельні ділянки, відповідний орган
виконавчої влади чи орган місцевого
самоврядування зобов'язаний одночасно
подати до органу державної реєстрації
прав чи державному кадастровому
реєстратору відповідну заяву про
державну реєстрацію права власності
держави чи територіальної громади на
вказані земельні ділянки. Рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки у користування
(постійне користування, оренда,
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій), сервітут) вважається
заявою про здійснення державної
реєстрації права власності держави чи
територіальної громади на зазначену
земельну ділянку (абзац сьомий ч. 1 ст. 16
зазначеного Закону в редакції, що є
чинною з 16.06.2013 року).

Таким чином, Законом України "Про
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" встановлено
імперативну норму щодо обов'язковості
проведення державної реєстрації права
власності держави чи територіальної
громади на земельну ділянку, яка
сформована із земель державної чи
комунальної власності, за відсутності
такої реєстрації у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав), одночасно з
державною реєстрацією речового права
на таку земельну ділянку, що є похідним
від права власності. При цьому
документи для державної реєстрації
права власності та іншого речового
права подаються виключно до органу
державної реєстрації прав чи
державному кадастровому реєстратора.

Державна реєстрація права власності
держави чи територіальної громади на
земельну ділянку одночасно з державною
реєстрацією речового права на неї
проводиться на підставі рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у користування, до якого
додаються: витяг з Державного
земельного кадастру (пункт 5 розділу II
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності"); документ, за
яким виникає речове право на земельну
ділянку, зокрема договір оренди,
користування земельною ділянкою.

Рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки у
користування разом із іншими
зазначеними документами подається
правонабувачем (користувачем,
орендарем), який є уповноваженою особою
власника земельної ділянки відповідно
до Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", одночасно з
заявою про державну реєстрацію
речового права, що є похідним від права
власності.

Відтак, висновки державного
реєстратора в оскаржуваних рішеннях
про неможливість здійснення державної
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстави, що із заявою звернулась
неналежна особа суперечать вимогам
закону. Позивач надав рішення
компетентного органу виконавчої влади
щодо надання землі в оренду. Закон не
зобов'язує проводити повторно
переоформлення дозвільних документів
при передачі функцій держави від
одного органу до іншого. Така передача
не робить попередні рішення прийняті
органом влади в межах компетенції
недійсними.

Таким чином, позивач надав відповідачу
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки у
користування (постійне користування,
оренда, користування земельною
ділянкою для сільськогосподарських
потреб (емфітевзис), користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій), сервітут) в розумінні абз.
7 ч.1 ст.. 16 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень". Враховуючи
наведене, підстави відмови в державній
реєстрації застосовані відповідачем
неправомірно.

Щодо зобов'язання відповідача
здійснити державну реєстрацію права
оренди земельної ділянки, наданої їй
розпорядженням Великобурлуцькою РДА
Харківської області, колегія суддів в
задоволенні вказаних позовних вимог
відмовляє, виходячи з наступного.

Так, згідно з ч. 5 ст. 126 Земельного
кодексу України право оренди земельної
ділянки посвідчується договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Спеціальним законодавчим актом у сфері
орендних відносин, предметом яких
виступає земельна ділянка, є Закон
України "Про оренду землі".

Статтею 13 вказаного Закону визначено,
що договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до статті 14 вказаного
Закону договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Типова форма договору оренди землі
затверджена постановою Кабінетом
Міністрів України від 03.03.2004 року N 220.
Відповідно до абзаців шостого та
сьомого частини четвертої ст. 15 Закон
України "Про оренду землі" невід'ємною
частиною договору оренди землі є: план
або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду; кадастровий план
земельної ділянки з відображенням
обмежень (обтяжень) у її використанні
та встановлених земельних сервітутів;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості); акт
приймання-передачі об'єкта оренди;
проект відведення земельної ділянки у
разі його розроблення згідно із
законом.

Згідно з підпунктами 1, 12 і 13 пункту 27
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року N 703,
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно, чи його
дублікат; заповіт, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; закон, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно, відносяться до документів, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, встановлення наявності
факту виконання умов правочину, з якими
закон та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав (п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону
України "Про реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень") є
виключною компетенцією державного
реєстратора, а не суду.

З урахуванням обставин справи, колегія
суддів зазначає, що факт
неправомірності оскаржуваного рішення
відповідача, не є безумовною підставою
для прийняття судом рішення про захист
порушеного права шляхом зобов'язання
суб'єкта владних повноважень прийняти
певне рішення без виконання інших дій,
обов'язок виконання яких покладений на
нього приписами ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що підстави для зобов`язання
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області зареєструвати право власності
та право оренди щодо земельних ділянок
відсутні. Натомість, належним способом
відновлення порушеного права позивача
є зобов'язання відповідача повторно
розглянути заяви щодо реєстрації
вказаних прав.

З огляду на зазначене, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позову.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС
України, підставою для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п.
4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Садовод" -
задовольнити частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.08.2014р. по
справі № 820/10605/14 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
задовольнити частково.

Скасувати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень державного реєстратора
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області Марченко І.Л. №8530300 від 02.12.2013
року у державній реєстрації права
власності держави на земельні ділянки.

Скасувати рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень державного реєстратора
Реєстраційної служби
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області Марченко І.Л. № 8530314 від 02.12.2013
року у державній реєстрації іншого
речового права - права оренди земельних
ділянок.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Великобурлуцького районного
управління юстиції Харківської
області на підставі розпорядження
Великобурлуцької районної Державної
адміністрації Харківської області від
27.08.2012 року № 265 "Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок на території
Андріївської сільської ради АТ
"Садовод" повторно розглянути заяву
щодо здійснення заходів по державній
реєстрації права власності держави на
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
розташовані за межами населених
пунктів на території Андріїівської
сільської ради Великобурлуцького
району Харківської області
Кадастровий №:02:000:0032 площею 16,9327
га та щодо права оренди земельних
ділянок на підставі розпорядження
Великобурлуцької районної державної
адміністрації Харківської області від
27.08.2012 року № 265 "Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок на території
Андріївської сільської ради АТ
"Садовод".

В іншій частині в позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Сіренко
О.І.Судді(підпис) (підпис) Любчич Л.В.
Спаскін О.А. Повний текст постанови
виготовлений 20.10.2014 р.

Помічник судді
Цюпак О.П.