Справа № 823/2918/14
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
справа № 823/2918/14

м. Черкаси

15 год. 20 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Рахліній В.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -
за довіреністю,

представника відповідача управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Черкаській області Руденко Л.І. - за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Міністерства
внутрішніх справ України в Черкаській
області про визнання протиправними та
скасування наказів про притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення працівника, поновлення на
роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду надійшла
справа за позовом ОСОБА_1, в якій
останній, з урахуванням заяви про зміну
позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними та скасувати
накази управління Міністерства
внутрішніх справ України в Черкаській
області від 03.05.2014р. № 695 про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників взводу
ДПС ДАІ при УМВС України в Черкаській
області та наказ від 31.07.2014р. № 234 о/с в
частині звільнення ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора
ДПС взводу ДПС ДАІ при УМВС України в
Черкаській області;

- стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 середнього заробітку за час
вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує,
що з 24.09.2007р. він працював в органах
внутрішніх справ - інспектором ДПС
взводу ДПС ДАІ при УМВС України в
Черкаській області. У серпні 2014р.
ОСОБА_1 було отримано повідомлення про
звільнення його з органів внутрішніх
справ, на підставі наказу від 03.05.2014р. №
695 та запропоновано з'явитись до
сектору кадрового забезпечення УДАІ
УМВС в Черкаській області для
ознайомлення з наказом. Позивач
зазначив, що наказ про його звільнення
є незаконним та безпідставним, а тому
підлягає скасуванню, оскільки в
порушення вимог Закону України «Про
дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» йому не було
надано для ознайомлення та підпису
наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності. Крім
того, вказав, що його було звільнено під
час перебування на лікарняному.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги позовної заяви
підтримав в повному обсязі та просив її
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечувала повністю з підстав
викладених у запереченні вказуючи, що
позивачем було вчинено грубе порушення
службової дисципліни (відмова від
подальшого несення служби, тобто
самовільне залишення служби з метою
ухилення від служби, невиконання
наказу МВС України, перешкоджання руху
всієї колони управління до ГУМВС
України в Луганській області,
підбурювання решти відкомандированих
працівників міліції до невиконання
наказу управління про їх відрядження),
що стало підставною для застосування
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ за п.63 «є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС України.
Щодо доводів позивача про
неправомірність його звільнення з
органів внутрішніх справ саме 31.07.2014р.
представник відповідача наголосила, що
позивачем не були надані відповідачеві
листи тимчасової непрацездатності, в
зв'язку з чим УМВС України в Черкаській
області станом на 31.07.2014р. не було
відомо про перебування ОСОБА_1 у день
звільнення на лікарняному. Таким чином,
зазначила представник відповідача, при
вчинені дій з приводу яких подано
позов, відповідач діяв в межах
повноважень та у відповідності до норм
чинного законодавства, а тому вимоги
ОСОБА_1 є безпідставними, а позов таким,
що не підлягає задоволенню.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Матеріалами адміністративної справи
встановлено, що ОСОБА_1 перебував на
службі в органах внутрішніх справ з 2007
року, а з 04.10.2011 р. на посаді інспектора
ДПС взводу ДПС ДАІ при УМВС України в
Черкаській області (а.с.48).

Згідно наказу МВС України від 30.04.2014р. №
344 «Про відрядження окремих
працівників ДАІ до ГУМВС в Луганській
області» (а.с.49), начальникам УМВС
України у Вінницькій, Кіровоградській,
Миколаївській, Черкаській та
Чернігівській областях у період з
01.05.2014 р. до особового розпорядження
необхідно відрядити по 10 досвідчених,
патріотично налаштованих працівників
ДПС ДАІ на службових транспортних
засобах до УДАІ ГУМВС України в
Луганській області, з метою
стабілізації ситуації в регіоні та для
захисту правопорядку.

На виконання зазначеного наказу МВС
України, наказом УМВС України в
Черкаській області від 30.04.2014р. № 679
(а.с.75) в розпорядження УДАІ ГУМВС
України в Луганській області з 01.05.2014р.
були відряджені 10 працівників ДПС ДАІ
Черкащини, в тому числі - старшина
міліції ОСОБА_1 Наказ від 30.04.2014р. № 679
був доведений до відома позивача
30.04.2014р.

01.05.2014р. о 08год. 30хв. позивач разом із
старшим прапорщиком міліції ОСОБА_5 та
інспектором старшим прапорщиком
міліції ОСОБА_6 отримавши табельну
вогнепальну зброю та на службовому
автомобілі «Фольксваген пасат»
прибули до УДАІ УМВС України в
Черкаській області для проведення
інструктажу.

Після інструктажу, відкомандировані
працівники УДАІ УМВС України в
Черкаській області розписалися у
відомостях про проходження
інструктажу та трьома екіпажами (на
трьох службових автомобілях)
направилися для несення служби до
Луганської області.

В судовому засіданні представник
відповідача наголосила, що від ОСОБА_1
зауважень щодо стану здоров'я,
небажання чи відмови нести службу в
іншому регіоні не надходило.

Згідно висновку службового
розслідування за фактом порушення
службової дисципліни окремими
працівниками міліції взводу ДПС ДАІ
при УМВС України в Черкаській області
(а.с.52-58), судом також встановлено, що
близько 19 год. 00 хв. 01.05.2014р. біля м.
Полтави ОСОБА_1 та старшим прапорщиком
міліції ОСОБА_5 був зупинений рух трьох
екіпажів, в зв'язку з тим, що
вищевказані особи відмовилися від
несення служби в Луганській області та,
відповідно, поїздки до місця
призначення, про що засобами
телефонного зв'язку було повідомлено
старшого групи командира роти ДПС ДАІ
при УМВС України в Черкаській області
старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4

В подальшому, командир взводу ДПС ДАІ
при УМВС України в Черкаській області -
ОСОБА_7 прибув до м. Полтави та доставив
02.05.2014р. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до м. Умань, де
останнім було запропоновано дати
пояснення, з приводу відмови від
несення служби. ОСОБА_1 давати
пояснення відмовився, що
підтверджується відповідним актом
(а.с.51).

УМВС України в Черкаській області було
видано наказ за № 685 від 02.05.2014р. «Про
призначення та проведення службового
розслідування» для повного, всебічного
та об'єктивного дослідження усіх
обставин вказаної події (а.с.50).

За наслідками проведеної перевірки,
наказом УМВС України в Черкаській
області від 03.05.2014р. № 695 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників взводу
ДПС ДАІ при УМВС України в Черкаській
області», за грубе порушення службової
дисципліни, а саме: за відмову від
подальшого несення служби, тобто
самовільне залишення служби з метою
ухилення від служби, невиконання
наказу МВС України, перешкоджання руху
всієї колони управління до ГУМВС
України в Луганській області,
підбурювання решти відкомандированих
працівників міліції до невиконання
наказу управління про їх відрядження,
скоєння дій всупереч вимог Присяги
працівника ОВС України, Закону України
«Про міліцію», «Про Дисциплінарний
статут ОВС України», Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС України,
наказів МВС України від 30.04.2014р. № 344 та
УМВС від 30.04.2014р. № 679, тобто за скоєння
дисциплінарного проступку несумісного
з подальшим перебуванням в ОВС України
зобов'язано звільнити з органів
внутрішніх спав інспекторів ДПС взводу
ДПС ДАІ при УМВС України в Черкаській
області старшого прапорщика міліції
ОСОБА_5 та старшину міліції ОСОБА_1
(а.с.59-61).

Як зазначила в судовому засіданні
представник відповідача, ознайомити
позивача з вищевказаними наказом
виявилося не можливим так, як останній
на телефонний зв'язок не виходив, до
підрозділу взводу ДПС ДАІ при УМВС
України в Черкаській області не
з'являвся, жодних підтверджуючих
документів про перебування його на
лікарняному не надав.

31.07.2014р. наказом УМВС України в
Черкаській області по особовому складу
№ 234 о/с, старшину міліції ОСОБА_1 було
звільнено з органів внутрішніх справ в
запас збройних сил України, з
постановкою на військовий облік за п.63
«є» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
України - за порушення дисципліни
(а.с.64).

Листом від 31.07.2014р. № 13/12-1171 (а.с.65)
позивача було повідомлено про його
звільнення та зазначено, що останньому
слід терміново прибути до сектору
кадрового забезпечення УДАІ УМВС
України в Черкаській області для
ознайомлення з наказом від 03.05.2014р. № 695
«Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників взводу
ДПС ДАІ при УМВС України в Черкаській
області», отримання його копій та
особистих документів.

Вважаючи, що накази відповідача від
03.05.2014р. № 695 «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
працівників взводу ДПС ДАІ при УМВС
України в Черкаській області», а також
від 31.07.2014р. № 234 о/с про його звільнення
з органів внутрішніх справ є
незаконним та безпідставним, оскільки,
прийняті з порушенням вимог Закону
України «Про дисциплінарний статут
органів внутрішніх справ України»,
ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом
порушених прав зі сторони суб'єкту
владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з
наступного.

Правовий статус позивача, в тому числі
підстави припинення служби
врегульовано Законом України «Про
міліцію» від 20.12.1990р. №565-ХІІ (надалі -
Закон №565), Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ, затвердженим
Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV
(надалі - Закон №3460), Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991р. №114 (надалі - Положення).

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону №565, порядок та
умови проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби особовим складом
органів внутрішніх справ,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України.

Так, згідно з п. 10 Положення, особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією та
іншими законодавчими актами, а їх
права, обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Особи рядового і начальницького складу
зобов'язані проходити службу там, де це
викликано інтересами служби і
обумовлено наказами прямих
начальників (п. 21 Положення).

У відповідності до п. 23 Положення, особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну, адміністративну,
матеріальну та кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством.

Статтею 1 Закону №3460 визначено, що
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно з частиною першою ст. 7 Закону
№3460 службова дисципліна базується на
високій свідомості та зобов'язує кожну
особу рядового і начальницького
складу: дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,
майно і техніку.

Відповідно до ст. 2 Закону №3460
дисциплінарним проступком визнається -
невиконання чи неналежне виконання
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни.

Згідно з ч. 1 ст. 5 цього ж Закону, за
вчинення дисциплінарних проступків
особи рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Статтею 14 Закону №3460 передбачено, що з
метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. У разі необхідності цей
термін може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць. Забороняється проводити
службове розслідування особам, які є
підлеглими порушника, а також особам -
співучасникам проступку або
зацікавленим у наслідках
розслідування. Розслідування
проводиться за участю безпосереднього
начальника порушника. Порядок
проведення службового розслідування
встановлюється Міністром внутрішніх
справ України. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення. Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного стягнення.
Про накладення дисциплінарного
стягнення видається наказ, зміст якого
оголошується особовому складу органу
внутрішніх справ. Зміст наказу
доводиться до відома особи рядового
або начальницького складу, яку
притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. За кожне
порушення службової дисципліни
накладається лише одне дисциплінарне
стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Згідно із пунктом 6.3 Інструкції про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
12.03.2013р. №230 (зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 02.04.2013р.
за №541/23073), особа, стосовно якої
проводиться службове розслідування,
має право, зокрема, брати участь у
службовому розслідуванні, у тому числі
давати усні чи письмові пояснення,
робити заяви, в установленому порядку
подавати документи, які мають значення
для проведення службового
розслідування, за письмовим рапортом
ознайомлюватися з висновком
службового розслідування, а також з
матеріалами, зібраними в процесі його
проведення, у частині, яка її
стосується, крім випадків, визначених
законодавством України. Забороняється
затверджувати висновок службового
розслідування без отримання від особи
РНС письмового пояснення або за
відсутності акта про її відмову в
наданні письмового пояснення.
Небажання особи РНС, відносно якої
проводиться службове розслідування,
надавати пояснення не перешкоджає
затвердженню висновку службового
розслідування та накладенню
дисциплінарного стягнення.

Як свідчать матеріали справи, у
відповідності до вищевказаних вимог
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, після
проведеного службового розслідування,
наказом УМВС України в Черкаській
області від 03.05.2014 року № 695 «Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності працівників взводу
ДПС ДАІ при УМВС» позивача притягнуто
до дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ за п. 63 «Є» Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України - за порушення
службової дисципліни, що проявилося у
відмові від подальшого несення служби
та слідуванні до ГУМВС України в
Луганській області з метою
стабілізації ситуації в регіоні та для
захисту правопорядку.

В судовому засіданні представник
позивача наголосив, що ОСОБА_1 не було
вчинено порушення службової
дисципліни у вигляді відмови від
подальшого несення служби, а тому
застосування відповідачем до
останнього дисциплінарного стягнення
у вигляді звільнення з роботи вважає
безпідставним, оскільки воно було
здійснено без враховуватися тяжкості
проступку, обставин, за яких його
скоєно та наслідків заподіяної шкоди.

Зазначені доводи представника
позивача суд сприймає критично та
зазначає наступне.

З матеріалів справи, зокрема висновку
службового розслідування за фактам
порушення службової дисципліни
окремими працівниками міліції взводу
ДПС ДАІ при УМВС України в Черкаській
області, суд встановив, що перед
від'їздом до Луганської області (після
проходження інструктажу) від жодного
із відкомандированих працівників ДПС,
зокрема і від ОСОБА_1 зауважень щодо
стану здоров'я, небажання чи відмови
нести службу у іншому регіоні не
надходило.

Не зміг спростувати зазначене
твердження, в судовому засіданні і
представник позивача.

Крім цього, під час розгляду справи
судом були допитані свідки - командир
роти ДПС ДАІ при УМВС старший лейтенант
міліції ОСОБА_4 та інспектор ДПС взводу
ДПС ДАІ при УМВС старший прапорщик
міліції ОСОБА_6

В своїх поясненнях ОСОБА_4 зазначив, що
під час відкомандирування інспекторів
ДПС ДАІ при УМВС України в Черкаській
області до Луганської області він був
призначений старшим групи.
Під'їжджаючи до м. Полтава, зазначив
ОСОБА_4, йому на мобільний телефон
подзвонив ОСОБА_5 (який їхав в машині
позаду із ОСОБА_1.) і повідомив, що
нікуди не поїде, а якщо я не зупиню
колону то він вискочить з машини.

ОСОБА_6 в своїх поясненнях зазначив, що
він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на
службовому автомобілі «Фольксваген
пасат» р.н. 0066 направлялися для несення
служби до Луганської області. ОСОБА_1,
зі слів ОСОБА_6 під час слідування до
Луганської області вів розмови з
ОСОБА_5 про те, що їхати в м. Луганськ
небезпечно та не потрібно.

На запитання суду щодо скарг ОСОБА_1 на
здоров'я перед від'їздом, а також
небажання направлятися в зону АТО
свідки зазначили, що позивач на
здоров'я не скаржився, небажання на
відкомандирування не висловлював, з
чого суд встановив, що ОСОБА_1
відправився до Луганської області без
жодного примусу з боку керівництва.

Таким чином, беручи до уваги, що
законних та поважних підстав для
зняття ОСОБА_1 з маршруту слідування до
Луганської області (стан здоров'я) не
було, а також враховуючи відсутність
скарг позивача (перед від'їздом) на
небажання чи відмову нести службу у
іншому регіоні, суд дійшов висновку, що
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ було проведено з дотриманням
вимог Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ, оскільки такий
крайній захід дисциплінарного впливу
застосовано відповідачем з урахування
всіх обставин дисциплінарного
проступку, вчинення якого доведено
матеріалами службового розслідування
та підтверджено в судовому засіданні
показами свідків.

Оскільки судом доведено законність
прийнятого УМВС України в Черкаській
області наказу від 31.07.2014р. № 234 о/с по
особовому складу про звільнення
позивача з посади інспектора ДПС за п. 63
«Є» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України
(порушення дисципліни), то
необґрунтованими є вимоги ОСОБА_1 щодо
поновлення його на посаді інспектора
ДПС взводу ДПС ДАІ при УМВС України в
Черкаській області та стягнення з
відповідача на користь ОСОБА_1
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 2
ст. 11 КАС України, суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Керуючись вимогами ст. 11 КАС України,
суд скориставшись наданим йому правом
виходить за межі позовних вимог в
частині зміни дати звільнення ОСОБА_1 з
посади «з 31.07.2014р. на 05.08.2014р.», оскільки
представником позивача до матеріалів
справи були надані копії листів
непрацездатності, оригінали яких були
досліджені в судовому засіданні,
зокрема лист непрацездатності
Христинівської центральної районної
лікарні серії АГО № 571085 з якого
вбачається, що позивач з 25.07.2014р. по
04.08.2014р. перебував на стаціонарному
лікуванні (причина непрацездатності -
загальне захворювання), із зазначенням
дати виходу на роботу 05.08.2014р. Тобто,
31.07.2014р. позивач перебував на
лікарняному, а отже не міг бути
звільнений з займаної посади, в зв'язку
з чим датою звільнення слід вважати
05.08.2014р., як дату обумовлену в
лікарняному для виходу позивача на
роботу. Доводи представника
відповідача, що позивач вчасно не подав
до відділу кадрової роботи листи
непрацездатності, в зв'язку з чим
відповідачеві не було відомо, що
31.07.2014р. ОСОБА_1 перебуває на
лікарняному на думку суду є
неналежними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що відповідач у даній справі
довів суду факт порушення службової
дисципліни ОСОБА_1, а також
обґрунтованість свого рішення про
звільнення позивача з органів
внутрішніх справ.

Відповідно до вимог частини 2 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ з 31.07.2014р. на
05.08.2014р. після закінчення періоду його
тимчасової непрацездатності.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка підлягає поданню до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складення постанови в повному обсязі. У
разі застосування судом частини 3
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкта владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною 4 статті 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлено 21
жовтня 2014 року