Справа № 815/4906/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4906/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Житло-2007»
до Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції, за участю
третіх осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про
скасування державної реєстрації права
власності на нежитлове приміщення
АДРЕСА_1, загальною площею 130 кв.м., що
зареєстроване за ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В
И В:

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Житло-2007»
(надалі по тексту - позивач або ОСББ
«житло-2007») звернувся до суду з позовом
до Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції Одеської
області (надалі по тексту - відповідач
або Реєстраційна служба ОМУЮ Одеської
області) про скасування державної
реєстрації права власності на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1,
загальною площею 130 кв.м., що
зареєстровано за ОСОБА_1.

Ухвалою суду від 04.09.2014 року відкрито
провадження у справі.

15.09.2014 року до участі у справі залучено
третю особу на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_1.

08.10.2014 року до участі у справі залучено
третю особу на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що на балансі ОСББ «Житло-2007»
перебуває будинок АДРЕСА_1, у тому числі
приміщення технічного поверху площею
777,0 кв.м., яке є спільною власністю всіх
співвласників будинку. В одному з
нежитлових приміщень, що складається з
двох приміщень, загальною площею 130,0
кв.м. (частина технічного поверху),
проводить ремонтні роботи ОСОБА_1 При
встановленні обставин володіння даним
приміщенням було з'ясовано, що ОСОБА_1
має право власності на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1. Право власності на
дане приміщення ОСОБА_1 набула на
підставі свідоцтва про право власності
від 26.03.2013 року, що видане та
зареєстроване Реєстраційною службою
ОМУЮ Одеської області. Позивач вважає,
що реєстрація права власності на
зазначене нежитлове приміщення за
ОСОБА_1 є незаконною та підлягає
скасуванню, оскільки така реєстрація
вчинена з порушенням норм чинного
законодавства. Порушення вимог діючого
законодавства при здійсненні
вищезазначеної реєстрації полягає в
тому, що право власності було
зареєстровано за відсутності підстав
для проведення даної реєстраційної дії
(необхідного переліку документів, які
вимагаються законодавством).

Представник позивача у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила їх задовольнити, посилаючись
на обставини викладені в позові та
письмових поясненнях до
адміністративного позову.

Представник відповідача відносно
задоволення позовних вимог у судовому
засіданні заперечував з підстав,
викладених в письмових запереченнях на
позов.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_1 у судовому
засіданні відносно задоволення
адміністративного позову заперечувала
з підстав викладених у письмових
запереченнях.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилася, про дату, час ат місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позовні вимоги та
заперечення, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає
встановленими наступні обставини та
відповідні їм правовідносини.

ОСББ «Житло-2007» відповідно до статті 4
Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку» є юридичною особою, створеною
для забезпечення і захисту прав його
членів та дотримання їхніх обов'язків,
належного утримання та використання
неподільного і загального майна,
забезпечення своєчасного надходження
коштів для сплати всіх платежів,
передбачених законодавством та
статутними документами. Основна
діяльність об'єднання полягає у
здійсненні функцій, що забезпечують
реалізацію прав власників приміщень на
володіння та користування спільним
майном членів об'єднання, належне
утримання будинку та прибудинкової
території, сприяння членам об'єднання в
отриманні житлово-комунальних та інших
послуг належної якості за
обґрунтованими цінами та виконання
ними своїх зобов'язань, пов'язаних з
діяльністю об'єднання.

Судом встановлено, що на балансі ОСББ
«Житло-2007» перебуває будинок АДРЕСА_1, у
тому числі приміщення технічного
поверху площею 777,0 кв.м., яке є спільною
власністю усіх співвласників будинку,
що підтверджується актом
приймання-передачі житлового
комплексу або його частини з балансу на
баланс від 07.05.2009 року (а.с. 45-48), з якого
вбачається, що 07.05.2009 року зазначений
житловий будинок з вбудованими
приміщеннями та підземним паркінгом
був переданий з балансу забудовника на
баланс ОСББ «Житло-2007».

В даному будинку над верхнім
одинадцятим поверхом квартир
знаходяться також й нежитлові
приміщення технічного поверху, якими
проходять загально будинкові мережі та
системи (опалення, водопостачання,
електропостачання).

Судом встановлено, що на одне з таких
нежитлових приміщень, що складається з
двох приміщень, загальною площею 130,0
кв.м. (частина технічного поверху) за
АДРЕСА_1 набула право власності ОСОБА_1,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на нерухоме майно за
індексним номером: 1615657 від 26.03.2013 року
виданим Реєстраційною службою
Одеського міського управління юстиції
Одеській області (а.с. 7).

Позивач, вважаючи реєстрацію
відповідачем права власності на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1 за ОСОБА_1
незаконною та такою, що вчинена з
порушенням норм чинного законодавства,
звернувся до суду з даними позовом,
вимагаючи її скасування.

На думку позивача, порушення вимог
діючого законодавства при здійсненні
вищезазначеної реєстрації полягає в
тому, що право власності було
зареєстровано за відсутності підстав
для проведення даної реєстраційної дії
(необхідного переліку документів, які
вимагаються законодавством).

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає що при проведенні державної
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна - нежитлове
приміщення АДРЕСА_1 за ОСОБА_1,
відповідач - Реєстраційна служба ОМУЮ
Одеської області діяла не на підставі,
не у межах повноважень та не у спосіб,
що передбачені Конституцією та
законами України, з огляду на наступне.

Одними із найважливіших сторін
інституту права власності є підстави
виникнення та припинення права
власності. Ці підстави дають змогу
власнику здійснювати свої
правомочності стосовно майна у повному
обсязі або припиняють право власності
назавжди.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним .
Ніхто не може бути протиправно
позбавленим цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 182 Цивільного
кодексу України, право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість і
правочинів щодо нерухомості є
публічною, здійснюється відповідним
органом, який зобов'язаний надавати
інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Порядок
проведення державної реєстрації прав
на нерухомість та підстави відмови в
ній встановлюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Частиною 7 ст. 3 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
передбачено, що державна реєстрація
права власності та інших речових прав
проводиться за місцем розташування
об'єкта нерухомого майна в межах
території, на якій діє відповідний
орган державної реєстрації прав, крім
випадків, установлених абзацами другим
і третім частини п'ятої цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»,
систему органів державної реєстрації
прав становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку.

Відповідно до Указу Президента України
від 6 квітня 2011 року № 401/2011 «Про
затвердження Положення про Державну
реєстраційну службу України» для
реалізації державної політики у сферах
державної реєстрації актів цивільного
стану, державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно, державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, реєстрації
(легалізації) об'єднань громадян, інших
громадських формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статутом територіальної громади міста
Києва, друкованих засобів масової
інформації та інформаційних агентств
як суб'єктів інформаційної діяльності
створено Державну реєстраційна служба
України (Укрдержреєстр). Державна
реєстраційна служба України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра юстиції України
та входить до системи органів
виконавчої влади, здійснюючи
діяльність через створені нею
територіальні органи.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»,
орган державної реєстрації прав:
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень» та ст.
3 Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року №703
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин), державний реєстратор
самостійно приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або відмову в такій
реєстрації.

Відповідно до п. 26 постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень», для
проведення державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим порядком.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
реєстрація права власності
проводиться на підставі визначеного
переліку правовстановлюючих
документів, а саме: договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; рішень
судів, що набрали законної сили; інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Згідно ч. 3 ст. 17 зазначеного Закону
встановлено, що документи, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно і
подаються для державної реєстрації
прав, повинні відповідати вимогам,
встановленим цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень»
передбачено, що державний реєстратор,
зокрема: встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: відповідність
обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у випадках, встановлених
законом); відповідність повноважень
особи, яка подає документи на державну
реєстрацію прав та їх обтяжень;
відповідність відомостей про нерухоме
майно, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах; наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону; наявність факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав; приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Відповідно до п. 47 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року №703 (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин), для проведення
державної реєстрації прав з видачею
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані або
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна, будівництво яких здійснювалося
із залученням від фізичних та
юридичних осіб коштів на інвестування
та фінансування об'єктів будівництва,
заявник, крім документів, що зазначені
в абзацах першому - шостому пункту 46
цього Порядку, подає органові
державної реєстрації прав серед
іншого, затверджений особою, що
залучала від фізичних та юридичних
осіб такі кошти, перелік інвесторів,
які брали участь в інвестуванні та
фінансуванні об'єкта будівництва та за
якими здійснюється державна
реєстрація прав.

Таким чином, даний перелік є
обов'язковим документом згідно присів
чинного законодавства та має бути
поданий органу державної реєстрації
для проведення державної реєстрації
права власності в разі набуття такого
права власності на новозбудований
об'єкт нерухомого майна, будівництво
якого здійснювалося із залученням від
фізичних та юридичних осіб коштів на
інвестування та фінансування об'єктів
будівництва.

Судом встановлено, що не
заперечувалось також представниками
сторін, що будинок АДРЕСА_1 був
збудований із залученням від фізичних
та юридичних осіб інвестиційних
коштів.

Під час судового розгляду справи судом
встановлено, що до заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1
було надано: квитанцію про сплату
державного мита; копії паспорта та
картки платника податків; копію
технічного паспорта на нежитлове
приміщення АДРЕСА_1 (а.с. 72-73); копію
договору № 19-н про інвестування в
будівництво житлового будинку від
05.01.2007 року (а.с. 74-75); копію акту
приймання-передачі нежитлового
приміщення на технічному поверсі в
житловому будинку АДРЕСА_2 (а.с. 119).

При цьому судом достовірно
встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до
Реєстраційної служби ОМУЮ Одеської
області з заявою щодо реєстрації права
власності на спірне нежитлове
приміщення, не було подано зазначеного
вище переліку інвесторів, які брали
участь в інвестуванні та фінансуванні
об'єкта будівництва - будинку АДРЕСА_1.
Вказані обставини представником
відповідача та третьою особою не
спростовані.

Крім того суд зазначає, що в матеріалах
справи наявний лист прокуратури
Приморського району м. Одеси від 16.10.2013
року, зі змісту якого, зокрема,
вбачається, що 01.06.2013 року за заявою
жильців будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з
незаконним оформленням права
власності на нежитлове приміщення 101 в
даному будинку, розпочато кримінальне
провадження за ознаками ч. 1 ст. 356 КК
України, відомості про яке внесені до
ЄДР за № 0005754. В ході досудового
розслідування отримано тимчасовий
доступ до документів, що містяться в
Реєстраційній службі ОМУЮ Одеської
області та які послужили підставою для
видачі свідоцтва від 26.03.2014 року,
вивченням яких встановлено, що
державну реєстрацію прав власності на
нерухоме майно виконано з порушенням
чинного законодавства. Також, як
зазначено у вказаному листі, в даному
випадку мало місце залучення від
фізичних осіб коштів на інвестування
об'єктів будівництва, проте зазначений
вище перелік інвесторів до
реєстраційної служби заявником не
подавався (а.с. 43-44).

Крім того, суд вважає необхідним
зазначити, що актом приймання-передачі
житлового комплексу або його частини з
балансу на баланс від 07 травня 2009 року
підтверджується передача житлового
комплексу - одинадцятиповерхового
2-секційного житлового будинку АДРЕСА_1
з вбудованими приміщеннями та
підземним паркингом (а.с. 45-48).

В розділі «Відомості про площу
житлового комплексу» вказаного акту
окремо зазначена площа цокольного
поверху та вбудованих офісів та окремо
зазначена площа допоміжних приміщень.
При цьому до категорії допоміжних
приміщень відноситься горище,
загальною площею 777,2 кв. м. частину
якого й складає спірне приміщення
АДРЕСА_1.

Вищезазначені обставини підтверджують
той факт, що спірне приміщення
відноситься до категорії допоміжних
приміщень, що відповідає положенням
Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку» та наказу
Держжитлокомунгоспу України від 5
квітня 1996 року № 28/389. Даними
нормативними актами встановлено, що до
допоміжних приміщень відносяться,
зокрема, сходові клітини, вестибулі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, підвали, сараї, кладові,
горища, колясочні. сміттєкамери,
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші
приміщення.

У відповідності до ч. 2 ст. 382 ЦК України
власникам квартири у 2- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, механічне,
електричне, сантехнічне та інше
обладнання за межами або в середині
квартири, яке обслуговує більше однієї
квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечені потреб усіх
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Таким чином, приміщення № АДРЕСА_1
належить на праві сумісної власності
власникам квартир будинку АДРЕСА_1.

З огляду на встановлені вище обставини
та досліджені докази, суд дійшов
висновку, що у відповідача були
відсутні правові підстави для
здійснення державної реєстрації права
власності на нежитлове приміщення
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1

При цьому суд зазначає, що надані на
підтвердження своєї позиції третьою
особою докази, а саме: договір
інвестування, квитанція про сплату
інвестиційного паю, рахунки - фактури
та квитанції про сплату комунальних
платежів жодним чином не спростовують
відсутність підстав для проведення
державної реєстрації права власності
на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 за
ОСОБА_1

Також, суд зазначає, що факт сплати
пайового внеску, підтверджений наявною
в матеріалах справи копією квитанції
згідно умов договору, свідчить лише про
те, що третя особа - ОСОБА_1 виконала
умови вищезазначеного договору, проте
не є визначеною Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень» та
Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року №703
підставою для реєстрації права
власності на спірне нежитлове
приміщення.

Крім того, суд критично відноситься до
посилань представника відповідача та
третьої особи на лист Державної
реєстраційної служби України за №
165/06-15-13 від 15.04.2013 року щодо видачі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у зв'язку з набуттям
права власності на новозбудовані чи
реконструйовані об'єкти нерухомого
майна, як на роз'яснення процедури
реєстрації права власності на
новозбудований об'єкт нерухомого
майна, будівництво якого здійснювалося
із залученням від фізичних та
юридичних осіб коштів на інвестування
та фінансування об'єктів будівництва,
оскільки вказаний лист не є
нормативно-правовим актом, тобто не є
офіційним актом компетентного суб'єкту
правотворчості, який пройшов
обов'язкову державну реєстрацію, а є
лише службовою кореспонденцією та
містить в собі інформацію, яка має
виключно роз'яснювальний,
інформаційний та рекомендаційний
характер.

З огляду на викладене, суд зазначає, що
відповідач при здійсненні державної
реєстрації права власності на спірне
нежитлове приміщення повинен був
керуватися виключно нормами чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин законодавства.

Відповідно до ст. 6 Конституції України
органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

В силу ч.1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно зі
ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на вищевикладене, на підставі
ст. 10 КАС України, згідно якої, усі
учасники адміністративного процесу є
рівними та ст. 11 КАС України, згідно
якої розгляд і вирішення справ у
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними доказів,
з'ясувавши обставини у справі;
перевіривши всі доводи і заперечення
сторін та надавши правову оцінку всім
наданим сторонами на час розгляду
справи доказам; суд дійшов висновку
про обґрунтованість позовних вимог, у
зв'язку із чим позов підлягає
задоволенню.

На підставі положень ч.2,3 ст.162 КАС
України суд вважає за необхідне
винести постанову, яка б гарантувала
дотримання та захист прав, свобод,
інтересів особи, яка звернулась за
судовим захистом.

Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Житло-2007» до Реєстраційної
служби Одеського міського управління
юстиції, за участю третіх осіб: ОСОБА_1
та ОСОБА_2 про скасування державної
реєстрації права власності на
нежитлове приміщення АДРЕСА_1,
загальною площею 130 кв.м., що
зареєстроване за ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права
власності, проведену Реєстраційною
службою Одеського міського управління
юстиції Одеської області щодо
реєстрації за ОСОБА_1 права власності
на об'єкт нерухомого майна - нежитлове
приміщення АДРЕСА_1.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 20 жовтня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов

Скасувати державну реєстрацію
права власності, проведену
Реєстраційною службою Одеського
міського управління юстиції Одеської
області щодо реєстрації за ОСОБА_1
права власності на об'єкт нерухомого
майна - нежитлове приміщення АДРЕСА_1.