Справа № 227/206/14-а
Суддя: П'янова Я.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 р.Справа № 227/206/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради на
постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.02.2014р. по справі № 227/206/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради третя особа
Управління Державної казначейської
служби України у м. Добропіллі
Донецької області

про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради (далі - УПСЗН, відповідач),
третя особа: Управління Державної
казначейської служби України у м.
Добропіллі Донецької області про
визнання неправомірною відмову у
виплаті одноразової компенсації за
шкоду здоров'ю як інваліду 2 групи на
підставі ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
зобов'язання відповідача виплатити 51615
грн. одноразової компенсації.

Постановою Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.02.2014 року визнано протиправною
відмову Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради у відмові
виплатити ОСОБА_1 інваліду 2 групи
внаслідок захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків Чорнобильської
катастрофи, одноразову компенсацію у
розмірі згідно ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» .

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради виплатити
ОСОБА_1 за рахунок коштів державного
бюджету одноразову компенсацію як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС інваліду 2 групи
25639 грн. 80 коп. із розрахунку 45
мінімальних заробітних плат з
урахуванням фактично проведеної
виплати.

В іншій частині позову ОСОБА_1
відмовлено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначив, що одноразова
компенсація позивачу, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом 2 групи внаслідок
Чорнобильської катастрофи, була
призначена та виплачена відповідно до
ст.48 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Постанови Кабінету
Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року
"Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а тому, на думку
відповідача, він діяв в порядку та в
межах своїх повноважень.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
( далі - КАС України ) в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з такого.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач мав право на отримання
одноразової компенсації, як учаснику
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, відповідно до ч.1
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі по тексту - Закон № 796),
а відповідач, провівши часткову
виплату, діяв неправомірно.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач з 11.02.2013 року є інвалідом 2 групи
та віднесений до І категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
доданими до справи копіями посвідчень
та довідки МСЕК, та має право на
отримання одноразової компенсації
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом, на підставі ч.1 ст. 48 Закону №
796.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України №796.

Згідно з ч.1 ст. 48 Закону України „Про
соціальний статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, інвалідам 2
групи, виплачується в розмірі - 45
мінімальних заробітних плат.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу одноразова компенсація як
інваліду 2 групи була виплачена в
розмірі меншому, ніж це передбачено ч.1
ст.48 Закону №796.

Доводи апеляційної скарги щодо
правомірності нарахування та виплати
одноразова компенсації на підставі
Постанови уряду колегія суддів вважає
необґрунтованими.

Відповідно до пункту 6 частини першої
статті 92 Конституції України виключно
законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а статтею 75
Конституції встановлено, що єдиним
органом законодавчої влади в Україні є
парламент - Верховна Рада України.
Конституція не надавала права
парламенту делегувати свої
повноваження іншим державним органам,
а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати
положення законів.

У Законі України N 796 викладено основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, оскільки відповідно до
частини першої статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Пільги, компенсації, гарантії є видом
соціальної допомоги і необхідною
складовою конституційного права на
достатній життєвій рівень, тому
звуження підзаконним актом змісту та
обсягу права, наданого Законом України
N 796, є безпідставним.

Враховуючи особливий статус громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та
обумовлену цим необхідність їх
адекватного соціального захисту,
Верховна Рада України ще у 2006 році
доповнила Закон N 796-XII статтею 71, в якій
встановлено, що дія положень цього
Закону не може призупинятися іншими
законами, крім законів про внесення
змін до цього Закону (Закон N 231-V від 5
жовтня 2006 року).

Згідно з ч.1 ст.48 Закону №796 розмір
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, визначається залежно від
розміру мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» в п. 4 Прикінцевих
положень визначено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема, ст. 48 Закону України
« Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявності
фінансових ресурсів Державного
бюджету.

В свою чергу, Кабінетом Міністрів
України в 2013 році не приймалася
постанова про визначення розміру
одноразової компенсації учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відповідно до Закону №796.
Тобто, Кабінетом Міністрів України не
було реалізовано надане йому право на
встановлення розміру соціальних
виплат, що визначаються залежно від
розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно із ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні спору керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 9 КАС
України та виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, колегія суддів
вважає, що при вирішенні питання про
розмір одноразової компенсації
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, в 2013 році відповідач
повинен проводити виплати позивачу в
розмірах, встановлених ч.1 ст. 48 Закону N
796-XII із сум мінімальної заробітної
плати на момент виплати.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради залишити
без задоволення.

Постанову Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 26.02.2014р. по справі № 227/206/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)П’янова
Я.В.Судді(підпис) (підпис) Зеленський
В.В. Чалий І.С.