Справа № 2-а-1263/11/1503
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2014 р. Справа № 2-а-1263/11/1503

Категорія: 10.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Ільніцька Ксенія Миколаївна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді - Єщенка О.В.

суддів - Димерлія
О.О.

- Романішина В.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області на
постанову Балтського районного суду
Одеської області від 06 квітня 2011 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Біляївському районі Одеської області,
в якому просив визнати відмову
відповідача у здійсненні перерахунку
пенсії протиправною та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату державної пенсії у розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
щомісячну додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком, виходячи
зі встановленого розміру мінімальної
пенсії за віком, за період часу з квітня
2009 року по 31 березня 2011 року та в
подальшому.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що він є особою, постраждалою
внаслідок Чорнобильської катастрофи
інвалідом другої групи. Відповідно до
ст.ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" має право на державну
пенсію в розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.

Постановою Балтського районного суду
Одеської області від 06 квітня 2011 року
позов задоволено; визнано
протиправними дії відповідача з
відмови у проведенні позивачу раніше
призначеної пенсії; зобов'язано
здійснити перерахунок ОСОБА_2
державної та додаткової пенсії як
інваліду 2 групи з 01 квітня 2009
відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру державної пенсії в вісім
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком та забезпечити
відповідні виплати з врахуванням
виплачених сум.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга може бути
задоволена.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи відповідно
до посвідчення серії НОМЕР_1 та
інвалідом ІІ групи, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_2.

04 березня 2011 позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Балтському районі Одеської області із
заявою про перерахунок пенсії
відповідно до ст.50, ст.54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", однак
відповідач відмовив в проведенні
перерахунку пенсії позивачу.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач має право на
нарахування та виплату основної пенсії
як інваліду першої групи та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах, визначених Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Апеляційний суд не може погодитись
із такими висновками суду першої
інстанції та зазначає наступне.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (далі - Закон).

Відповідно до ст.49 Закону пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді державної
пенсії та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно ч.1 ст.50 Закону, особам,
віднесеним до категорії 1, які є
інвалідами II групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст.54 Закону встановлено,
що розмір пенсії для інвалідів другої
групи, щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, в усіх
випадках не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Законом України від 28.12.2007р. №107-VI
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» ст.50
Закону викладено в новій редакції,
відповідно до якої особам, віднесеним
до категорії 1 - інвалідам II групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 20 процентів прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність. Цим же Законом
викладено в новій редакції і статтю 54
Закону, відповідно до якої у всіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по II групі інвалідності - 120
процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням КСУ №10 рп/2008 від 22.05.2008р.
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України", що
стосуються виплат, встановлених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) та втрачають
чинність з дня ухвалення КСУ цього
Рішення.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення КСУ рішення про їх
неконституційність.

Пунктом 7 частини першої Закону
України від 14 червня 2011 року № 3491-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті
39,50,51,52,54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

З однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
вирішення спорів зазначеної категорії,
- та, що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Рішенням Конституційного Суду
України від 26 грудня 2011 року визнано
таким, що відповідає Конституції
України (є конституційним), пункт 4
розділу VII "Прикінцеві положення"
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" від 23 грудня 2010 року N
2857-VI з наступними змінами.

А з 22 липня 2011 року зазначені виплаті
здійснюються відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року № 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету".

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", пенсія
- це щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом. Пенсійні виплати
здійснюються на постійній основі один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу, а тому цей вид виплат не є
строковим і не може бути призначений на
певний строк.

У цьому випадку визначається лише
дата, з якої особа має право на
отримання пенсії (чи її перерахунок).
Кінцевий термін або строк, на який
призначається пенсія, не може
встановлюватись, оскільки це
суперечить самому визначенню та суті
пенсії. Тому виплату пенсії не може
бути обмежено будь-яким кінцевим
терміном або строком, оскільки це б
обмежувало право особи на отримання
щомісячної додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка має
виплачуватись постійно, один раз на
місяць протягом невизначеного часу та
без встановлення будь-якого терміну
або строку виплати пенсії.

Порядок та строки нарахування пенсій
можуть бути змінені за умов іншого
законодавчого регулювання.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
висловленій у постановах від 23 квітня
2012 року № 21-239а11, від 19 березня 2013 року №
21-53а13, від 5 листопада 2013 року № 21-293а13.

Разом з тим, що позивач звернувся до
суду з проханням відновити пропущений
строк звернення до суду тільки 21
березня 2011 року.

Згідно ч.1 ст. 99 КАС України, -
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами, а ч. 2
вказаної статті встановлено, що для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Апеляційний суд вважає, що позивач
пропустив строк звернення до суду, а
зазначені ним причини пропуску строку
звернення до суду є неповажними, крім
того судом першої інстанції не
досліджено причини пропуску строку
звернення до суду.

Ст. 100 КАС України в редакції, яка діяла
на час прийняття оскарженого рішення,
визначено, що адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
встановлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Таким чином, колегія суддів вважає,
що позовні вимоги позивача за період з
01 квітня 2009 року по 20 вересня 2010
підлягають залишенню без розгляду.

Отже, враховуючи, що суд першої
інстанції вирішив справу з помилковим
застосуванням норм процесуального
права, судова колегія, діючи виключно в
межах позовних вимог та доводів
апеляційної скарги, на підставі п.4 ч.1
ст.202 КАС України, вважає за необхідне
скасувати рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 155, 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п.4
ст. 202, ст. 205, 207 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області - задовольнити
частково.

Постанову Балтського районного суду
Одеської області від 06 квітня 2011 року
-скасувати та прийняти нову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України в Балтському
районі Одеської області за період з 01
квітня 2009 року по 20 вересня 2010 року
залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову
постанову, якою адміністративний
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Балтському районі Одеської
області про зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату пенсії
задовольнити.

Визнати відмову управління Пенсійного
фонду України в Балтському районі
Одеської області в перерахунку ОСОБА_2
державної та додаткової пенсії як
інваліду 2 групи відповідно до ст. 50, ч. 4
ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
неправомірною.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Балтському районі
Одеської області здійснити
перерахунок на користь ОСОБА_2
державної та додаткової пенсії як
інваліду 2 групи відповідно до ст. 50, ч. 4
ст. 54, ч.3 ст. 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру державної пенсії в вісім
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віксть у справі, є остаточною
та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя /підпис/ Єщенко О.В.

суддя /підпис/
Димерлій О.О.

суддя /підпис/
Романішин В.Л.