Справа № 826/10231/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2014 року 11:01
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Аблова Є.В.,
судді Амельохіна В.В.,
судді Шулежко В.П.,
при секретарі Мальчик І.Ю.,
представника позивача: Кидалова І.М.,
представника відповідача: Гаврюшенко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Технофора» до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України про скасування наказу
Позивач звернувся до суду з позовом до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України про скасування наказу
економічного розвитку і торгівлі
України №656 від 06.06.2014 року в частині
застосування до ТОВ «Технофора»
спеціальної санкції - індивідуального
зовнішньоекономічної діяльності.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неправомірне
застосування до позивача санкцій, у
зв'язку з відсутністю
законодавчо-визначених підстав,
оскільки ТОВ «Технофора» вживає всіх
законних заходів щодо повернення
валютної виручки, зокрема звернення до
міжнародного комерційного арбітражу,
сприяння у примусовому виконанні
рішення арбітражу на території
республіки Узбекистан.

В судовому засіданні, представник
позивача, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник відповідача, в судовому
засіданні, проти позову заперечував,
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
правомірність прийнятого рішення.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
представника позивача та
представників відповідачів, суд дійшов
наступних висновків:

Судом встановлено, що між
ТОВ"Технофора" (Продавець) та СП ТОВ
"Musavartex" (Республіка Узбекистан,
Ферганська обл., м. Дангара, вул. Фуркат,
13 код ОКПО 22925394) (Покупець) укладено
Контракт №1 від 16.02.2013р., згідно умов
якого Продавець зобов'язується
поставити, а Покупець прийняти та
оплатити препарати захисту рослин,
зареєстрованих в Республіці
Узбекистан.

Відповідно до специфікації №1 від
26.02.2013 до Контракту №1, товаром, що
постачався є комплексне добриво
"Біофора" на суму 198560,00 дол. США та
мінеральне добриво "Донор" на суму 926640,00
дол. США, загальна вартість товару, що
підлягає постачанню - 1125200,00 дол.США.

Згідно Додаткової угоди №1 від 25.03.2013 до
Контракту №1 ТОВ "Технофора" та СП ТОВ
"Musavartex" узгодили, що будь-який спір, що
виникає з даного Контракту або
пов'язаний з ним підлягає остаточному
врегулюванню в міжнародному
комерційному арбітражі, яким за згодою
сторін є ad hoc у складі трьох арбітрів:
Кидалов Ігор Миколайович (голова
арбітражу), Супличенко Костянтин
Володимирович, Бован Катерина
Олександрівна.

На виконання Контракту №1, позивач
здійснив поставку товару на загальну
суму 1 125200,00 дол. США.

Представник позивача зазначив, що СП
ТОВ "Musavartex" у строки встановлені
контрактом не здійснило розрахунки за
поставлений товар, у зв'язку з чим ТОВ
"Технофора" 03.06.2013 звернулось до
міжнародного комерційного арбітражу з
позовом про стягнення з СП ТОВ "Musavartex"
заборгованості за поставлений товар у
сумі 1125200,00 дол. США.

Ухвалою Міжнародного комерційного
арбітражу ad hoc від 05.06.2013 відкрито
арбітражне провадження за позовом ТОВ
"Технофора" до СП ТОВ "Musavartex" про
стягнення 1125200,00 дол.США.

Після відкриття арбітражного
провадження СП ТОВ"Musavartex" частково
здійснив оплату по Контракту №1, а саме:
02.07.2013 перерахував позивачу 80 000,00 дол.
США та 28.08.2013 перерахував позивачу 104
977,50 дол.США.

Як вбачається з матеріалів справи,
Міністерством доходів і зборів України
винесено подання про застосування
спеціальних санкцій від 04.02.2014р. №
2420/5/99-99-22-03-01-16, відповідно до якого
Міністерство доходів і зборів України
відповідно до спільної Постанови
Кабінету Міністрів України та
Національного банку України від
26.12.1995р. №1004 «Про заходи щодо
забезпечення контролю за
зовнішньоекономічною діяльністю та
валютного контролю», запропонувало
застосувати спеціальні санкції, у
відповідності до ст.37 "Про
зовнішньоекономічну діяльність" до 64
українських суб'єктів господарської
діяльності, у яких за результатами
проведених перевірок встановлено
наявність простроченої дебіторської
заборгованості за здійсненими
зовнішньоекономічними операціями,
серед яких ТОВ «Технофора».

Рішенням Міжнародного комерційного
арбітражу ad hoc від 31.10.2013 позовні вимоги
ТОВ "Технофора" задоволено частково,
вирішено стягнути з СП ТОВ "Musavartex" на
користь ТОВ"Технофора" 940222,50 дол. США.
Провадження щодо стягнення з СП ТОВ
"Musavartex" заборгованості за поставлений
товар на суму 184977,50 дол. США припинено.

Міністерством економічного розвитку і
торгівлі України, відповідно до ст.37
Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність», на
підставі подань Міністерства доходів і
зборів України вих. від 14.01.2014 №
502/5/99-99-22-03-01-16, вх. від 17.01.2014 № 06/5697-14, вих.
від 04.02.2014 № 2420/5/99-99-22-03-01-16, вх. від 07.02.2014
№ 06/14385-14, вих. від 25.03.2014 № 5411/5/99-99-22-03-01-16,
вх. від 27.03.2014 № 06/31416-14, вих. від 02.04.2014 №
5970/5/99-99-22-03-01-16, вх. від 04.04.2014 № 06/34410-14,
прийнято наказ від 06.06.2014р. №656 «Про
застосування спеціальної санкцій -
індивідуального режиму ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності» відповідно до якого за
порушення пов'язаних із Законом
України "Про зовнішньоекономічну
діяльність" законів України, що
встановлюють порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті, а саме
статей 1 і 2 Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті", у 40-денний строк з дня набрання
чинності цим наказом застосувати
спеціальну санкцію - індивідуальний
режим ліцензування
зовнішньоекономічної діяльності - до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності України, зазначених у
додатку до цього наказу; розгляд
зовнішньоекономічних контрактів і
видачу ліцензій проведення
зовнішньоекономічних операцій
суб'єктами зовнішньоекономічні
діяльності, зазначеними в додатку до
цього наказу, здійснювати відповідне
Положення про порядок видачі разових
(індивідуальних) ліцензій,
затвердженого наказом Міністерства
економіки України від 17.04.2000 № 47.

Статтею 1 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» від
16.04.1991, №959-XII визначено, що
зовнішньоекономічна діяльність -
діяльність суб'єктів господарської
діяльності України та іноземних
суб'єктів господарської діяльності,
побудована на взаємовідносинах між
ними, що має місце як на території
України, так і за її межами.

Відповідно до статті 35 Закону № 959-XII,
суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності несуть відповідальність у
видах та формах, передбачених статтями
33 і 37 цього Закону, іншими законами
України та/або зовнішньоекономічними
договорами (контрактами).

За змістом ст.1 Закону України від
23.09.1994, № 185/94-ВР "Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті" (надалі
Закон № 185/94-ВР), виручка резидентів у
іноземній валюті підлягає зарахуванню
на їх валютні рахунки в уповноважених
банках у строки виплати
заборгованостей, зазначені в
контрактах, але не пізніше 180
календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

При поміщенні товарів у митний режим
переробки за межами митної території
строк повернення цих товарів або
продуктів їх переробки на митну
територію України у митному режимі
імпорту визначається відповідно до
Митного кодексу України.

Національний банк України має право
запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені частиною першою цієї
статті.

Відповідно до статті 2 Закону № 185/94-ВР,
імпортні операції резидентів, які
здійснюються на умовах відстрочення
поставки, в разі, коли таке
відстрочення перевищує 180 календарних
днів з моменту здійснення авансового
платежу або виставлення векселя на
користь постачальника продукції
(робіт, послуг), що імпортується,
потребують висновку центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері економічного
розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо
імпортних операцій резидентів у формі
документарного акредитиву строк,
передбачений частиною першою цієї
статті, діє з моменту здійснення
уповноваженим банком платежу на
користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної
операції без увезення товару на
територію України визначаються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
Національним банком України.

Національний банк України має право
запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені частиною першою цієї
статті.

Відповідно до ст.9 Закону №959-XII,
центральний орган виконавчої влади з
питань економічної політики:
забезпечує проведення єдиної
зовнішньоекономічної політики при
здійсненні суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
виходу на зовнішній ринок, координацію
їх зовнішньоекономічної діяльності, в
тому числі відповідно до міжнародних
договорів України; здійснює контроль
за додержанням всіма суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
чинних законів України та умов
міжнародних договорів України;
проводить антидемпінгові,
антисубсидиційні та спеціальні
розслідування у порядку, визначеному
законами України;виконує інші функції
відповідно до законів України і
Положення про центральний орган
виконавчої влади з питань економічної
політики.

Органи доходів і зборів: здійснює
митний контроль в Україні згідно з
чинними законами України.

Згідно ч.1 ст.32 Закону №959-XII, Україна як
держава і всі суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності та
іноземні суб'єкти господарської
діяльності несуть відповідальність за
порушення цього або пов'язаних з ним
законів України та/або своїх
зобов'язань, які випливають з договорів
(контрактів), тільки на умовах і в
порядку, визначених законами України.

Згідно ст.33 Закону №959-XII, у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, що
визначається цим та пов'язаними з ним
законами України, можуть
застосовуватися такі види
відповідальності: майнова
відповідальність; кримінальна
відповідальність.

Майнова відповідальність
застосовується у формі матеріального
відшкодування прямих, побічних
збитків, упущеної вигоди,
матеріального відшкодування моральної
шкоди, а також майнових санкцій.

Якщо порушення суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності або
іноземними суб'єктами господарської
діяльності цього або пов'язаних з ним
законів України призвели до виникнення
збитків, втрати вигоди та/або моральної
шкоди у інших таких суб'єктів або
держави, суб'єкти, що порушили закон,
несуть матеріальну відповідальність у
повному обсязі.

Кримінальна відповідальність у
зовнішньоекономічній діяльності
запроваджується тільки у випадках,
передбачених кримінальним
законодавством України.

Суб'єкти зовнішньоекономічної
діяльності несуть відповідальність у
видах та формах, передбачених статтями
33 і 37 цього Закону, іншими законами
України та/або зовнішньоекономічними
договорами (контрактами)(ст.35 Закону №
959-XII).

Відповідно до положень ст.37 Закону
№959-XII, за порушення цього або
пов'язаних з ним законів України до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності або іноземних суб'єктів
господарської діяльності можуть бути
застосовані такі спеціальні санкції:
накладення штрафів у випадках
несвоєчасного виконання або
невиконання суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності та
іноземними суб'єктами господарської
діяльності своїх обов'язків згідно з
цим або пов'язаних з ним законів
України. Розмір таких штрафів
визначається відповідними положеннями
законів України та/або рішеннями
судових органів України; застосування
до суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності та іноземних суб'єктів
господарської діяльності
індивідуального режиму ліцензування у
випадках порушення такими суб'єктами
цього Закону та/або пов'язаних з ним
законів України, що встановлюють певні
заборони, обмеження або порядок
здійснення зовнішньоекономічних
операцій; тимчасове зупинення
зовнішньоекономічної діяльності у
випадках порушення цього Закону або
пов'язаних з ним законів України,
проведення дій, які можуть зашкодити
інтересам національної економічної
безпеки.

Єдиний порядок видачі разових
(індивідуальних) ліцензій суб'єктам
зовнішньоекономічної діяльності в
разі застосування до суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності або
до іноземних суб'єктів господарської
діяльності спеціальної санкції,
передбаченої статтею 37 Закону України
"Про зовнішньоекономічну діяльність", -
індивідуального режиму ліцензування,
визначає Положення про порядок видачі
разових (індивідуальних) ліцензій від
17.04.2000, № 47.

За змістом ст.1 Закону № 959-XII, ліцензія
разова (індивідуальна) - разовий дозвіл,
що має іменний характер і видається для
здійснення кожної окремої операції
конкретним суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності на
період не менший, ніж той, що є
необхідним для здійснення експортної
(імпортної) операції.

Відповідно до п.1.3 Положення №47, разова
(індивідуальна) ліцензія є підставою
для здійснення окремої
зовнішньоекономічної операції
суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності, до яких застосована
спеціальна санкція - індивідуальний
режим ліцензування.

Відповідно до п.1.5 Положення №47, разова
(індивідуальна) ліцензія є підставою
для митного оформлення товарів та
здійснення розрахункових операцій у
зовнішньоекономічній діяльності
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності, до яких застосовані
спеціальні санкції.

За змістом ст.37 Закону № 959-XII, санкції,
зазначені у цій статті, застосовуються
центральним органом виконавчої влади з
питань економічної політики за
поданням органів доходів і зборів та
контрольно-ревізійної служб,
правоохоронних органів, органів
Антимонопольного комітету України,
національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, та Національного
банку України або за рішенням суду.
Санкції, зазначені у цій статті, можуть
бути застосовані до суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності або
іноземних суб'єктів господарської
діяльності протягом трьох років з дня
виявлення порушення законодавства.

Подання щодо застосування санкцій
повинно містити такі дані:
найменування та реквізити суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності (для
іноземних суб'єктів господарювання -
мовою країни їхнього
місцезнаходження), відомості про зміст
порушення з посиланням на конкретні
положення законодавства України, вид
спеціальної санкції, яку пропонується
застосувати, найменування та реквізити
контрагента, при виконанні контракту з
яким порушено законодавство, іншу
доцільну інформацію.

Застосуванню спеціальних санкцій до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності та іноземних суб'єктів
господарювання може передувати
офіційне попередження центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

Процедуру підготовки Державною
податковою адміністрацією подання про
застосування (скасування, зміну виду,
тимчасового зупинення дії) спеціальних
санкцій до Міністерства економіки
України (далі - Мінекономіки), розгляду
цих подань Мінекономіки та передачі
ним наказів про застосування
(скасування, зміну виду, тимчасового
зупинення дії) спеціальних санкцій до
Державної податкової адміністрації,
визначає Порядок взаємодії
Міністерства економіки України та
Державної податкової адміністрації
України з питань застосування
спеціальних санкцій, затверджений
наказом Державної податкової
адміністрації та Міністерства
економіки України від 09.11.2006, №340/672
(надалі Порядок № 340/672).

Відповідно до п.1.2 Порядку №340/672,
спеціальні санкції, передбачені
статтею 37 Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність",
застосовуються Мінекономіки до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності або іноземних суб'єктів
господарської діяльності, що порушили
цей Закон та пов'язані з ним закони
України, зокрема в разі порушення
суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності або іноземними суб'єктами
господарської діяльності валютного,
митного, податкового, іншого
законодавства, що встановлює певні
заборони, обмеження або порядок
здійснення зовнішньоекономічних
операцій, та в разі проведення ними дій,
які можуть зашкодити інтересам
національної економічної безпеки.

Спеціальні санкції можуть бути
застосовані до суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності або
іноземних суб'єктів господарської
діяльності протягом трьох років з дня
виявлення порушення законодавства (п.1.3
Порядку №340/672).

Індивідуальний режим ліцензування діє
до моменту усунення порушень
законодавства України або
застосування практичних заходів, що
гарантують виконання Закону України
"Про зовнішньоекономічну діяльність"
та/або пов'язаних з ним законів України,
та скасовується Мінекономіки (п.1.5
Порядку №340/672).

Державною податковою адміністрацією
на підставі відповідних матеріалів,
які свідчать про порушення суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності або
іноземними суб'єктами господарської
діяльності Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність" та
пов'язаних із ним законів України,
готуються подання до Мінекономіки про
застосування спеціальних санкцій.(п.2.1.
Порядку №340/672)

Відповідно до п.2.2. Порядку №340/672,
подання про застосування спеціальних
санкцій мають містити: найменування
(прізвище, ім'я, по батькові),
місцезнаходження (місце проживання),
ідентифікаційний код за ЄДРПОУ
(ідентифікаційний номер згідно з ДРФО)
та банківські реквізити суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності (для
іноземних суб'єктів господарювання -
мовою країни їхнього
місцезнаходження), найменування та
повні реквізити контрагента, при
виконанні контракту з яким порушено
законодавство; прізвище, ім'я та по
батькові керівника або іншої
уповноваженої особи (якщо це
передбачено внутрішніми документами
підприємства), які підписали договір
(контракт), при виконанні якого було
здійснене порушення; відомості про
зміст порушення з посиланням на
конкретні положення законодавства
України та дати виявлення порушення,
реквізитів контракту, при виконанні
якого було здійснене порушення, або
інших обставин здійснення порушення;
вид спеціальної санкції, яку
пропонується застосувати; іншу
доцільну інформацію.

Вид спеціальної санкції, яку
пропонується застосувати,
визначається Державною податковою
адміністрацією в залежності від змісту
правопорушення згідно з вимогами
статті 37 Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність" (п.2.3
Порядку №340/672).

Згідно п.2.4 Порядку №340/672, у разі, якщо
суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності або іноземними суб'єктами
господарської діяльності усунуто
порушення законодавства України або
застосовано практичні заходи, що
гарантують виконання Закону України
"Про зовнішньоекономічну діяльність"
та/або пов'язаних з ним законів України,
або надано достатні докази
неможливості (безперспективності)
застосування практичних заходів, що
гарантують виконання зазначеного
закону, Державною податковою
адміністрацією може готуватися
подання про скасування (зміну виду,
тимчасового зупинення дії) спеціальних
санкцій.

Додатковими доказами цього можуть бути
дії щодо неможливості виконання
рішення суду, Міжнародного
комерційного арбітражного суду чи
Морської арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті України на
території іноземної держави про
стягнення з нерезидента
заборгованості в зв'язку з: ліквідацією
нерезидента, яка підтверджена копією
документа вповноваженого органу
країни розташування сторони договору,
легалізованою в установленому порядку;
банкрутством нерезидента та/або
відсутністю коштів на рахунках або
майна та доходів нерезидента, які
можуть бути стягнені в установленому
законодавством порядку; неможливістю
встановити місцезнаходження
нерезидента (розшук), про що свідчить
довідка компетентних органів країни
нерезидента, засвідчена в
установленому порядку; витратами на
виконання рішення суду щодо стягнення
заборгованості нерезидента, у тому
числі на оплату юридичних послуг, що
значно перевищують саму суму боргу, та
інші дії, підтверджені документально.

Подання про застосування (скасування,
зміну виду, тимчасового зупинення дії)
спеціальних санкцій вносяться до
Мінекономіки за підписом
уповноваженої на це посадової особи
Державної податкової адміністрації
(п.2.7 Порядку №340/672).

Про застосування спеціальних санкцій,
передбачених статтею 37 Закону України
"Про зовнішньоекономічну діяльність",
видається наказ Мінекономіки, у якому
вказуються норми законодавства, які
було порушено, матеріали Державної
податкової адміністрації, на підставі
яких видано наказ, реквізити суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності, до
яких застосовані спеціальні санкції,
вид спеціальної санкції та дата, з якої
спеціальна санкція починає діяти (п.3.5
Порядку №340/672).

За змістом ст.37 Закону № 959-XII,
індивідуальний режим ліцензування діє
до моменту усунення порушень
законодавства України або
застосування практичних заходів, що
гарантують виконання цього Закону
та/або пов'язаних з ним законів України
та скасовується центральним органом
виконавчої влади з питань економічної
політики.

Якщо суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності або іноземними суб'єктами
господарської діяльності, до яких
застосовано санкції, усунуто допущені
порушення законодавства України або
вжито практичні заходи, що гарантують
виконання цього Закону та/або
пов'язаних з ним законів України,
ініціатори подання щодо застосування
санкцій можуть направляти
центральному органу виконавчої влади з
питань економічної політики матеріали
про їх скасування (зміну виду,
тимчасове зупинення).

У разі виникнення форс-мажорних
обставин, подання позову до суду країни
розташування контрагента чи
Міжнародного комерційного
арбітражного суду, Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті України про
визнання або стягнення з іноземного
суб'єкта господарської діяльності
боргу, пов'язаного з невиконанням умов
зовнішньоекономічного договору
(контракту), а також у разі вжиття
заходів щодо усунення порушень
законодавства дію санкцій центральним
органом виконавчої влади з питань
економічної політики може бути
тимчасово зупинено. Після закінчення
строку зупинення санкції дія її
поновлюється без додаткового рішення
центрального органу виконавчої влади з
питань економічної політики.

У разі усунення порушень законодавства
України або застосування практичних
заходів, що гарантують виконання цього
Закону та/або пов'язаних з ним законів
України, і приведення своєї
зовнішньоекономічної діяльності у
відповідність із законами України або
надання достатніх доказів
неможливості (безперспективності)
застосування практичних заходів, що
гарантують виконання закону, суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності та
іноземні суб'єкти господарської
діяльності, до яких застосовано
санкції, мають право подавати до
центрального органу виконавчої влади з
питань економічної політики
відповідні матеріали та виходити з
клопотанням про скасування (зміну виду,
тимчасове зупинення) дії санкцій.

Клопотання повинно містити такі
документи: лист-звернення з
викладенням причин, що призвели до
порушення, та про вжиті заходи щодо
приведення своєї діяльності у
відповідність із нормами
законодавства України; оригінали або
завірені в установленому порядку копії
матеріалів (довідки) від державних
органів, що здійснюють контроль за
зовнішньоекономічною діяльністю чи
валютний контроль, та/або агентів
валютного контролю, які засвідчують
вжиті суб'єктом зовнішньоекономічної
діяльності практичні заходи щодо
приведення своєї діяльності у
відповідність із нормами
законодавства України.

Загальний термін розгляду цих
клопотань не повинен перевищувати
тридцяти календарних днів.

Застосування санкцій, зазначених у цій
статті, може бути оскаржено в суді.
Представництво інтересів держави при
розгляді таких судових спорів
забезпечується центральним органом
виконавчої влади з питань економічної
політики та державними органами, які
внесли подання про застосування
санкцій. Оскарження застосування
санкцій у судовому порядку до
винесення судом відповідного рішення
не зупиняє їх дію.

Таким чином, виходячи з матеріалів
справи та системного аналізу правових
норм, суд прийшов до наступних
висновків.

За порушення порядку розрахунків в
іноземній валюті ст. 37 Закону України
"Про зовнішньоекономічну діяльність",
передбачені спеціальні санкції. Вони
застосовуються центральним органом
виконавчої влади з питань економічної
політики за поданням органів державної
податкової служби або інших
контролюючих служб України. Така
санкція, як індивідуальний режим
ліцензування, діє до моменту усунення
порушень законодавства України або
застосування практичних заходів, які
гарантують виконання Закону про
порядок розрахунків, і скасовується
центральним органом виконавчої влади з
питань економічної політики.

Подання позову до суду на нерезидента і
звертання до виконавчої служби - це
максимальні, передбачені законом,
заходи, які може прийняти експортер, що
не отримав виручку, проте, вони не
гарантують виконання Закону України
"Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті". Проте, експортер
може скористатися нормою ч. 12 ст. 37
Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність" і
звернутися з клопотанням про
скасування санкцій в центральний орган
виконавчої влади з питань економічної
політики.

Основою для клопотання повинні
являтися докази неможливості
(безперспективності) застосування
практичних заходів, які гарантують
виконання Закону України "Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті". При отриманні негативної
відповіді від Мінекономіки
підприємство має право оскаржити
рішення державного органу в
адміністративному суді.

Порядок застосування спеціальних
санкцій до суб'єктів ЗЕД описаний в
Положенні про порядок застосування до
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності України і іноземним
суб'єктам господарської діяльності
спеціальних санкцій, передбачених
статтею 37 Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність",
згідно п. 4.14 якого суб'єкти
зовнішньоекономічної діяльності, до
яких застосовані спеціальні санкції,
мають право подавати в Мінекономіки
клопотання про зміну виду або
тимчасового призупинення дії санкції.

Доказів звернення до центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики з відповідним
клопотанням про скасування санкцій чи
зміни виду або тимчасового
призупинення дії санкції, позивачем до
суду не надано.

Оскільки, податкове подання
відповідало вимогам, встановлених
законом, суд дійшов висновку, що
відповідач, приймаючи оскаржуваний
наказ, діяв в межах та відповідно до
своїх повноважень.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін, вважає заявлені
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності прийнятого
ним оскаржуваного наказу.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Технофора» -
відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилаються особою,
яка її подає, до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя
Є.В. Аблов

Суддя
В.В. Амельохін

Суддя
В.П. Шулежко