Справа № 2а-4609/11
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014р.
Справа № 153638/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючогсудді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у місті
Ужгороді, Закарпатської області,
м.Ужгород Закарпатська область

на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 21.12.2011 р. №2а-4609/11

за позовом ОСОБА_2, м. Ужгород,
Закарпатської області

до управління Пенсійного фонду України
у місті Ужгороді Закарпатської
області, м.Ужгород Закарпатська
область про зобов'язання здійснити
виплату надбавки до пенсії, як дитині
війни, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011 р. позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом, у якому
просив, визнати неправомірною
бездіяльність відповідача, стягнути з
відповідача підвищення щомісячної
державної соціальної допомоги в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком
як дитині війни за 2011 рік.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 04.10.2011 р.
позвні вимоги за період з 01 січня 2011
року по 30 березня 2011 року залишені без
розгляду.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Закарпатської області від 21.12.2011 р.
заявлений позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії
відповідача. Зобов'язано нарахувати та
виплатити позивачу підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", починаючи з 30 березня 2011 року по
30 червня 2011 року із урахуванням ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та виплачених сум. У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду, її
оскаржив відповідач, який
покликаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
постанову по справі про відмову в
позові.

Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що встановлений ч.1
ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" мінімальний розмір пенсії
за віком застосовується виключно для
визначення розміру пенсій, призначених
відповідно до зазначеного Закону, і не
може використовуватися для обчислення
надбавок або підвищень інших пенсій;
приписами Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено проведення фінансування з
Державного бюджету України, а не з
коштів Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку про можливість
розгляду справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.
Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.
Задовольняючи позовні вимоги,
суд виходив з того, що позивач належить
до категорії громадян, на яких
поширюються державні соціальні
гарантії дітей війни, а тому має право
на встановлене ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
підвищення до пенсії.

Безспірно встановлено, що
позивач є дитиною війни та відповідно
до ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" (у редакції, що була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин) мав право на отримання
підвищення виплачуваної йому пенсії за
віком.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача.
Разом з тим, при
зверненні до суду позивачем пропущено
шестимісячний строк звернення до суду,
передбачений ч.2 ст.99 КАС України та не
наведено поважних причин його
пропуску.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії, колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню, так як Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2011рік" дію ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей" не
зупинено. Відповідно до Закону України
"Про Державний бюджет України" розміри
державних соціальних гарантій, що
визначаються залежно від прожиткового
мінімуму, встановлюються відповідними
законами України, цим Законом, та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України. Таким чином,
відповідач, повинен діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".
Пунктом 7 частини першої
Закону України від 14 червня 2011 року №
3491 - VI «Про внесення змін до Закону
України «Про державний бюджет України
на 2011 рік» Прикінцеві положення Закону
України «Про державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Таким чином визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України.
На
виконання вимог цього Закону Кабінетом
Міністрів прийнято постанову від 6
липня 2011 року № 745 «Про встановлення
деяких виплат, що фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України», яка набрала чинності 23 липня
2011 року. Колегія
суддів вважає, що відсутні підстави
обмежувати орган, відповідальний за
здійснення нарахування і виплати
пенсії позивача певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві. З самого визначення
поняття пенсії випливає, що ці виплати
здійснюються на постійній основі, один
раз на місяць протягом невизначеного
періоду часу. Цей вид виплати не є
строковим, а тому не може бути
призначений на якийсь строк.

Достатніх
правових підстав чи застережень щодо
неможливості підвищення пенсії
позивачу в передбаченому ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" розмірі за вказаний період,
колегія суддів не вбачає.
У зв'язку з
тим, що функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в місті Ужгороді,
Закарпатської області, а також
виходячи з вимог п.15 Положення про
Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").
Доводи апелянта про неправильне
застосування судом вимог ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
розмір мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами лише цього
Закону, чинним законодавством інший
мінімальний розмір пенсії за віком не
визначений, тому слід застосовувати
цей розмір.
За наведених
обставин колегія суддів приходить до
висновку про те, що заявлений позов
підлягає до часткового задоволення,
при цьому належить визнати дії
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ужгороді, Закарпатської області
щодо нездійснення нарахування та
виплати позивачу підвищення до пенсії
в розмірі 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", протиправними;
зобов'язати відповідача провести
нарахування і виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 30 березня 2011 року до 22 липня 2011
року, із урахуванням вимог ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
проведених виплат за вказаний період.
Відповідно до
п.1 ч.1 ст.256 КАС України негайно
виконуються постанови суду про
присудження виплат пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.
Керуючись ст.ст. 160, 195,197, п.3 ч.1
ст.198, п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ужгороді Закарпатської області на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 21.12.2011 р. у справі №2а-4609/11 за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ужгороді Закарпатської області про
зобов'язання здійснити виплату
надбавки до пенсії, як дитині війни -
задовольнити частково.

2. Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 21.12.2011 р. у справі
№2а-4609/11скасувати та прийняти нову,
якою позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

3. Визнати протиправними дії
Управління Пенсійного фонду України в
місті Ужгороді Закарпатської області
щодо нездійснення нарахування та
виплати на користь ОСОБА_2 підвищення
до пенсії в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до ст.6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" починаючи з 30
березня 2011 року до 22 липня 2011 року, з
врахуванням ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"

4. Зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в місті
Ужгороді Закарпатської області
провести нарахування і виплату на
користь ОСОБА_2 підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" з починаючи 30 березня 2011 року до
22 липня 2011 року, з врахуванням ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та проведених виплат за
вказаний період.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Н.Г. Левицька

Суддя

І.М. Обрізко

Суддя

В.П. Сапіга