Справа № 826/11858/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2014 року №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Катющенка В.П.,
суддів: Кармазіна О.А., Шрамко Ю.Т.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 до Міністерства
закордонних справ Українипропро
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Міністерства закордонних
справ України, в якому просить суд:
визнати дії Міністерства закордонних
справ України в особі Департаменту
консульської служби щодо відмови в
оформленні на ім'я позивача паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон неправомірними та зобов'язати
Міністерство закордонних справ
України в особі Департаменту
консульської служби оформити на ім'я
позивача паспорт громадянина України
для виїзду за кордон на заміну паспорта
НОМЕР_1 від 27.04.2006.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що дії Міністерства
закордонних справ України в особі
Департаменту консульської служби щодо
відмови в оформленні на ім'я позивача
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон є неправомірними,
оскільки ухвала апеляційного суду
Київської області від 27.11.2012 про
звільнення від відбування покарання
спростовує наявність підстав,
визначених частиною 4 статті 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в України громадян України» та
підпунктом 4 пункту 22 «Правил
оформлення і видачі паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення».
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 08.09.2014 закінчено
підготовче провадження у справі та
призначено справу до судового розгляду
в судовому засіданні.
Позивач у судовому засіданні 29.09.2014
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
Відповідач у судовому засіданні 29.09.2014
проти задоволення позовних вимог
заперечував в повному обсязі та
зазначив, що підставою для тимчасової
заборони ОСОБА_1 для виїзду за кордон
стала інформація Головного управління
в м. Києві Державної міграційної служби
України від 14.05.2014 №1/16-вх.2628 та
інформаційно-аналітичного
забезпечення МВС України від 10.06.2014
№16/4-2782, згідно якої стосовно позивача
діє норма, передбачена пунктом 4 статті
6 Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України». Крім того, за інформацією
інформаційно-аналітичного
забезпечення МВС України від 08.09.2014 №
16/4-4378, підтверджується наявність
підстав у позивача для тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон.
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
ОСОБА_1 прийнято на консульський облік
в Генеральному консульстві України в
Сан-Франциско, оскільки останній має
право на постійне проживання у
Сполучених Штатах Америки.
Вироком Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
25.04.2012 ОСОБА_1 засуджено за частиною 4
статті 321, статтею 15, частиною 3 статті
305, статтею 28, частинами 2, 3 статті 358,
статтею 70 Кримінального кодексу
України до 8 років позбавлення волі з
конфіскацією майна.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
27.11.2012 вирок Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
25.04.2012 змінено та позивача остаточно
засуджено за часиною 4 статті 321,
статтею 27, частинами 2, 3 статті 358,
статтею 70 Кримінального кодексу
України до 5 років позбавлення волі. На
підставі статті 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування призначеного
покарання із випробуванням і
встановлено йому іспитовий строк
тривалістю в три роки.

Крім того, наведеною ухвалою на ОСОБА_1
на підставі статті 76 Кримінального
кодексу України покладено такі
обов'язки: не виїжджати за межі України
на постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання; періодично
з'являтись для реєстрації в
кримінально - виконавчій інспекції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12.12.2013 ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 27.11.2012
залишено без змін.

У грудні 2013 позивач звернувся до
Головного управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві щодо повернення вилученого
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон серії НОМЕР_1, виданого
27.04.2006.

Листами від 25.12.2013 № 1/3-1522 і від 27.12.2013 №
1/3-1533 Головне управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві надало позивачу відповіді, в яких
повідомлено, що паспорт громадянина
України для виїзду за кордон буде
повернуто позивачу у разі надання
згоди кримінально-виконавчої
інспекції Подільського району м. Києва.

Не погоджуючись з вказаними вище
відповідями Головного управління
Державної міграційної служби України в
місті Києві позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Головного управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві про зобов'язання вчинити певні
дії.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27.02.2014, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.06.2014,
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено повністю та зобов'язано
Головне управління Державної
міграційної служби України в місті
Києві повернути позивачу паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон серії НОМЕР_1, виданий 27.04.2006.

04.04.2014 ОСОБА_1 звернувся до Міністерства
закордонних справ України з заявою
щодо оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на заміну
паспорта НОМЕР_1, виданий 27.04.2006 (орган
видачі 8031).

Листом від 19.06.2014 № 71/ПР/19-522/1-2018
заступник директора департаменту -
начальник УКО Департаменту
консульської служби Міністерства
закордонних справ України ОСОБА_2
повідомив позивача, що Департаментом
консульської служби Міністерства
закордонних справ України отримано
повідомлення компетентних органів
України про те, що ухвалою Апеляційного
суду Київської області від 27.11.2012 вирок
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 25.04.2012 стосовно
позивача змінено на менший строк
позбавлення волі. Водночас зазначив,
що відповідно до статті 75
Кримінального кодексу України
позивача звільнено від відбування
покарання у вигляді позбавлення волі з
іспитовим строком на 3 роки, що, за
висновком компетентних органів
України, є підставою для тимчасових
обмежень у праві виїзду громадян
України за кордон, передбаченою
пунктом 4 статті 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України».

Вважаючи дії відповідача щодо відмови
в оформленні паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
неправомірними, позивач звернувся з
даним позовом до суду за захистом своїх
прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

За змістом частин 2-3 статті 2 Протоколу
№ 4 від 16.09.1963 до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною. На
здійснення цього права не може бути
встановлено жодних обмежень, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права від
16.12.1966 кожна людина має право покидати
будь-яку країну, включаючи свою власну.
Дане право не може бути об'єктом ніяких
обмежень, крім тих, які передбачено
законом, які є необхідними для охорони
державної безпеки, громадського
порядку, здоров'я чи моральності
населення або прав і свобод інших і є
сумісним з іншими правами, визначеними
в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, оформлення документів для
зарубіжних поїздок та випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» від
21.01.1994 № 3857-ХІІ (далі - Закон № 3857-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
№ 3857-ХІІ громадянин України має право
виїхати з України, крім випадків,
передбачених цим Законом, та в'їхати в
Україну.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 2
Закону України № 3857-ХІІ до переліку
документів, які дають право на виїзд з
України і в'їзд в Україну та
посвідчують особу громадянина України
під час перебування за її межами,
віднесено паспорт громадянина України
для виїзду за кордон.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
№ 3857-ХІІ оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон провадиться громадянам України,
які постійно проживають в Україні і
досягли 18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства. Порядок оформлення,
видачі, обміну, повернення, вилучення,
знищення, визнання недійсним паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон визначається Кабінетом
Міністрів України. Особи, які
звертаються за отриманням паспорта,
сповіщають дані про себе, відомості про
сімейний стан і наявність
неповнолітніх дітей та утриманців, про
відсутність обставин, що обмежують
відповідно до цього Закону право на
виїзд за кордон.

Згідно пункту 4 статті 6 Закону №
3857-ХІІ громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
у випадках, зокрема, якщо він
засуджений за вчинення кримінального
правопорушення - до відбуття покарання
або звільнення від покарання.

Відповідно до пункту 2.13. Порядку
оформлення і видачі дипломатичними
представництвами та консульськими
установами України паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, затвердженого наказом
Міністерства закордонних справ
України 09.01.2006 № 1 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 26.01.2006 за
№ 66/11940 (далі - Порядок № 1), при
прийнятті заяви-анкети консульська
посадова особа зобов'язана перевірити
наявність у наданих заявником
матеріалах підстав для тимчасового
обмеження у праві виїзду за кордон,
передбачених Законом № 3857-ХІІ.

За результатами розгляду заяви-анкети
громадянина та інших наданих
заявником та отриманих консульською
установою документів відповідно до
пункту 2.8 Порядку № 1, уповноважена
посадова консульська особа приймає
рішення, яке є підставою для оформлення
паспорта чи тимчасової відмови в його
видачі. Про прийняття рішення у
відповідній графі на заяві-анкеті
робиться запис, що підтверджується
підписом посадової особи, яка прийняла
рішення.

Згідно пункту 2.15. Порядку № 1 рішення
про тимчасову відмову у видачі
паспорта приймається у разі наявності
в установі інформації про наявність
підстав, зазначених у статті 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», які
обмежують громадянина України у праві
виїзду за кордон України. Таке
мотивоване рішення про відмову у
видачі громадянинові України паспорта
доводиться до відома заявника в
письмовій формі протягом 10 календарних
днів від дня подання заяви або
отримання відповідного повідомлення
компетентних органів України.

Відповідно до пункту 22 Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 № 231 (далі -
Правила № 231) громадянину може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта/проїзного документа, зокрема,
у разі, коли він засуджений за вчинення
кримінального правопорушення, - до
відбуття покарання або звільнення від
покарання.

Пунктом 13 Правил № 231 встановлено, що
підставою для оформлення
паспорта/проїзного документа чи
обґрунтованої відмови у його видачі є
рішення, прийняте начальником (або його
заступником) відповідного
територіального органу або підрозділу,
посадовою особою дипломатичного
представництва чи консульської
установи України в порядку,
встановленому відповідно МВС і МЗС.

Частиною 1 статті 75 Кримінального
кодексу України від 05.04.2001 № 2341-III (далі -
КК України) передбачено, що якщо суд при
призначенні покарання у виді виправних
робіт, службового обмеження для
військовослужбовців, обмеження волі, а
також позбавлення волі на строк не
більше п'яти років, враховуючи тяжкість
злочину, особу винного та інші
обставини справи, дійде висновку про
можливість виправлення засудженого
без відбування покарання, він може
прийняти рішення про звільнення від
відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК
України у разі звільнення від
відбування покарання з випробуванням
суд може покласти на засудженого такі
обов'язки, зокрема, не виїжджати за
межі України на постійне проживання
без дозволу кримінально-виконавчої
інспекції; повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи або
навчання; періодично з'являтися для
реєстрації в кримінально-виконавчу
інспекцію.

Разом з тим, покладання судом на
засудженого відповідних обов'язків,
передбачених частиною 1 статті 76 КК
України, не є підставою для
застосування відповідачем обмежень у
вигляді тимчасової відмови у видачі
паспорта згідно пункту 4 статті 6
Закону № 3857-ХІІ.

Також, суд зазначає, що згода
кримінально-виконавчої інспекції
надається виключно у разі виїзду за
межі України на постійне проживання, а
не для оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон.

Крім того, з копії паспорта ОСОБА_1 для
виїзду за кордон вбачається, що
останній 16.05.2014 та 06.06.2014 здійснював
виїзд за межі України.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про протиправність дій Міністерства
закордонних справ України в особі
Департаменту консульської служби щодо
відмови в оформленні на ім'я ОСОБА_1
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон та наявність підстав
для задоволення позовних вимог в цій
частині.

В частині позовних вимог про
зобов'язання Міністерства закордонних
справ України в особі Департаменту
консульської служби оформити на ім'я
позивача паспорт громадянина України
для виїзду за кордон на заміну паспорта
НОМЕР_1 від 27.04.2006, суд зазначає, що
вказані дії є дискреційними
повноваженнями відповідача.

Частиною 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
задоволення даної позовної вимоги
шляхом зобов'язання Міністерства
закордонних справ України в особі
Департаменту консульської служби
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо
оформлення на його ім'я паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон на заміну паспорта НОМЕР_1 від
27.04.2006.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню.

На стягненні судових витрат позивач ні
у позовній заяві, ні у судовому
засіданні не наполягав.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії
Міністерства закордонних справ
України в особі Департаменту
консульської служби щодо відмови в
оформленні на ім'я ОСОБА_1 паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон.

Зобов'язати Міністерство закордонних
справ України в особі Департаменту
консульської служби повторно
розглянути заяву ОСОБА_1 щодо
оформлення на його ім'я паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон на заміну паспорта НОМЕР_1 від
27.04.2006.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України.

Головуючий суддя
В.П.
Катющенко

Судді
О.А.
Кармазін

Ю.Т. Шрамко