Справа № 2-а-4858/11
Суддя: Тищук Н. О.
Дата ухвалення: 2011-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4858/11
ПОСТАНОВА

23 травня 2011 року суддя Ленінського
районного суду м. Кіровограда Тищук
Н.О., розглянувши в порядку скороченого
провадження, відповідно до ст. 183-2 КАС
України, адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінського району м. Кіровограда про
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінського району
м. Кіровограда про виплату щорічної
допомоги на оздоровлення. Вказав, що є
інвалідом 2 групи з числа учасників
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС, щодо яких встановлено причинний
зв'язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, тобто має статус
постраждалого 1 категорії,
передбачений п. 1 ст. 14 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».Відповідно
до ст.. 48 зазначеного Закону має право
на щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат. Натомість відповідачем така
допомога за 2011 рік виплачена у твердій
грошовій сумі, а саме у розмірі 120 грн.
Просить суд визнати неправомірними дії
і бездіяльність відповідача при
нарахування і виплаті йому
передбаченої ст.. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» допомоги
на оздоровлення 2011 рік; зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
розміру такої допомоги.

В письмових запереченнях на
адміністративний позов, відповідач
проти задоволення позовних вимог
заперечив та вказав, що згідно із
законами України, якими встановлюються
розміри мінімальної заробітної плати
на відповідні роки, до прийняття ВРУ
змін до Законів у нормах, для
розрахунків яких застосовується
мінімальна заробітна плата, КМУ було
надано право здійснювати застосування
цих норм, виходячи з реальних
можливостей видаткової частини
державного бюджету України. Таким
чином виходячи з існуючих фінансових
можливостей, держава гарантує виплату
допомоги на оздоровлення в розмірі
встановленому постановою КМУ № 562 від
12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ч. 4 ст. 183-2 КАС України,
суддя розглядає справу в порядку
скороченого провадження одноособово,
без проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд доходить
висновку, що позов частковому
задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийняття нових законів
або внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач позивач є
інвалідом ІІ-ої групи з числа учасників
ліквідації на Чорнобильській АЕС, щодо
яких встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, має статус постраждалого
І-ої категорії передбачений п. 1 ст. 14
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», у зв'язку з чим перебуває
на обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Ленінського райвиконкому.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» позивач
має право на щорічну допомогу на
оздоровлення у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат. При цьому,
розмір мінімальної заробітної плати
визначається на момент виплати.

У судовому засіданні з'ясовано, що
відповідач здійснив виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 р.
ОСОБА_1 на підставі постанови КМУ № 562
від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у твердій грошовій сумі у
розмірі 120 грн.

Так, нормативні акти, якими керувався
відповідач з приводу обчислення
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення, не містили обмежень щодо
застосування статті 48 Закону № 796-ХІІ.
Таким чином виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами, при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає не постанова КМУ № 562, а саме
стаття 48 Закону № 796-ХІІ та Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік».

Отже, дії відповідача щодо виплати
позивачу допомоги на оздоровлення за
2011 рік у розмірі, встановленому
постановою КМУ № 562, є протиправними,
так як з урахуванням положень ст. 48
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», сум допомоги, фактично
виплачених на користь позивача, та
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленого на момент виплати
позивачу допомоги на оздоровлення, сум
недоотриманої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік, вчинені в
порушення вищевказаних норм.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
право позивача на отримання щорічної
грошової допомоги у розмірі п'ти
мінімальних заробітних плат не
залежить від наявності чи відсутності
грошових коштів та належного
фінансування, таке право надане
державою і закріплено Законом України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Оскільки таке право декларовано
державою, то, відповідно, держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи соціального захисту населення,
і несе обов'язок по своєчасній та
повній виплаті допомоги саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка, відповідно до
ст. 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини", є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків (
справа "Кечко проти України", рішення
від 08.11.2005р.).

З врахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що позивач має
право на отримання щорічної грошової
допомоги на оздоровлення у розмірах
встановлених Законом України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а оскільки
відповідачем вказане право не
визнається, то має і право на стягнення
не отриманої частини такої грошової
допомоги з відповідача.

Обов'язок по здійсненню перерахунку
належних до виплати грошових сум
законом покладено на органи
соціального захисту населення, у
зв'язку з чим суд не може виконувати
обов'язки суб'єктів владних
повноважень покладених на них законом.

Керуючись ст.ст. 71, 160-165 КАС України, суд
,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінського району м. Кіровограда про
виплату щорічної допомоги на
оздоровлення - задовольнити.

Визнати протиправними дії і
бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінського району м. Кіровограда щодо
нарахування і виплати ОСОБА_1 щорічної
допомоги на оздоровлення за 2011 рік
передбаченої ст.. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Ленінського району м. Кіровограда
зробити перерахунок розмірів і
виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на
оздоровлення за 2011 рік відповідно до
ст.. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Судовий збір віднести на рахунок
держави.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення.

У разі прийняття постанови у
скороченому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Тищук