Справа № 826/6607/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 жовтня 2014 року № 826/6607/14

Окружний адміністративний суд
міста Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., суддів Келеберди В.І.,
Данилишина В.М., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи - ОСОБА_1 до
Міністерства транспорту та зв'язку
України, Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті, третя
особа Приватне підприємство «Люг» про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернувся Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізичної
особи - ОСОБА_1 (надалі по тексту також -
позивач) з позовною заявою до
Міністерства транспорту та зв'язку
України (надалі по тексту також -
відповідач1), Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті (надалі по тексту також -
відповідач2), третя особа Приватне
підприємство «Люг», в якому просив:

- визнати протиправною
бездіяльність
Державтотрансадміністрації,
Міністерства інфраструктури України
та Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті в
частині неналежного розгляду звернень
позивача та не прийнятті рішень
відповідно до діючого законодавства;

- зобов'язати Державну інспекцію
України з безпеки на наземному
транспорті та Міністерство
інфраструктури України за участю
позивача згідно звернень останнього
перевірити достовірність документів
поданих ПП «Люг» органу ліцензування
для отримання ліцензії з надання
послуг з перевезення пасажирів в 2007
році та в 2012 році, а про результати
перевірки та прийняте рішення письмово
повідомити позивача;

- скасувати протокольне рішення
конкурсного комітету
Державтотрансадміністрації по
визначенню пасажирських перевізників
на міжобласних маршрутах загального
користування від 21.08.2009р. в частині
укладення договору на пасажирські
перевезення на автобусному маршруті
«Полтава-Черкаси» (рейси 453/454) з
Приватним підприємством «Люг»
терміном на п'ять років;

- зобов'язати Державну інспекцію
України з безпеки на наземному
транспорті згідно абз. 3 п.п. 3 п. 55
Порядку достроково розірвати договір з
ПП «Люг» на обслуговування маршруту
«Полтава-Черкаси» рейси 453/454;

- зобов'язати Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті укласти з СПД - ФО
ОСОБА_1 договір на обслуговування
автобусного маршруту «Полтава -
Черкаси» (рейси 453/454) терміном на 3 роки 1
місяць та 8 днів.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києві від
21.05.2014р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.09.2014р.
відмовлено у відкритті провадження в
частині позовних вимог про
зобов'язання Державну інспекцію
України з безпеки на наземному
транспорті достроково розірвати
договір з ПП «Люг» на обслуговування
маршруту «Полтава-Черкаси» рейси 453/454
та зобов'язання Державну інспекцію
України з безпеки на наземному
транспорті укласти договір на
обслуговування автобусного маршруту
«Полтава - Черкаси» (рейси 453/454)
терміном на 3 роки 1 місяць та 8 днів.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києві від
06.10.2014р. провадження у справі №826/6607/14 в
частині позовних вимог про скасування
протокольного рішення конкурсного
комітету Державтотрансадміністрації
по визначенню пасажирських
перевізників на міжобласних маршрутах
загального користування від 21.08.2009р. в
частині укладення договору на
пасажирські перевезення на
автобусному маршруті
«Полтава-Черкаси» (рейси 453/454) з
Приватним підприємством «Люг»
терміном на п'ять років, - закрито.

18.06.2014р. позивачем подано заяву
про зміну позовних вимог, у якій окрім
вищевикладених останній просив
визнати ОСОБА_1 переможцем на
самостійне виконання рейсів 453/454
маршруту «Полтава - Черкаси» терміном
на 3 роки 1 місяць та 8 днів.

Таким чином, в межах
адміністративної справи №826/6607/14
заявлені вимоги про визнання
протиправною бездіяльності
Державтотрансадміністрації,
Міністерства інфраструктури України
та Державної інспекції України з
безпеки на наземному транспорті в
частині неналежного розгляду звернень
позивача та не прийнятті рішень
відповідно до діючого законодавства;
зобов'язання Державну інспекцію
України з безпеки на наземному
транспорті та Міністерство
інфраструктури України за участю
позивача згідно звернень останнього
перевірити достовірність документів
поданих ПП «Люг» органу ліцензування
для отримання ліцензії з надання
послуг з перевезення пасажирів в 2007
році та в 2012 році, а про результати
перевірки та прийняте рішення письмово
повідомити позивача та визнання ОСОБА_1
переможцем на самостійне виконання
рейсів 453/454 маршруту «Полтава -
Черкаси» терміном на 3 роки 1 місяць та 8
днів.

Як слідує із матеріалів справи,
21.08.2009р. Державною адміністрацією
автомобільного транспорту (далі -
Державтотрансадміністрація) проведено
конкурс по визначенню пасажирського
перевізника на міжобласному маршруті
загального користування
«Полтава-Черкаси» (рейси 453/454).

За результатами проведеного
конкурсу ПП «Люг» визнано переможцем, а
позивача таким, що зайняв друге місце.
Протокольним рішенням конкурсного
комітету Державтотрансадміністрації
від 21.08.2009р. № 191 ухвалено укласти
договір на пасажирські перевезення на
автобусному маршруті
«Полтава-Черкаси» з ПП «Люг» терміном
на п'ять років.

Не погоджуючись із результатами
конкурсу, звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
адміністрації автомобільного
транспорту, третя особа - Приватне
підприємство «Люг» про визнання
протиправним та скасування рішення по
визначенню пасажирського перевізника
на міжобласному маршруті загального
користування «Полтава-Черкаси»,
оформлене протоколом №191 від 21.08.2009р., в
частині визнання Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 таким, що зайняв друге
місце, зобов'язання виключити зі складу
претендеитів-перевізників на
перевезення пасажирів автомобільним
транспортом на міжобласних маршрутах
загального користування та укладення
договору на перевезення пасажирів по
маршруту «Полтава-Черкаси - Приватне
підприємство «Люг».

Постановою Полтавського
окружного адміністративного суду від
15.09.2011р. по справі №2а-1670/6210/11, залишеною
без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду у
задоволенні позовних вимог Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Проте не погоджуючись з
правомірністю визначення результатів
конкурсу, позивач неодноразово
звертався до Міністерства
інфраструктури України та Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті з заявами та
скаргами щодо подання ПП «Люг»
недостовірної інформації стосовно
наявності у останнього
матеріально-технічної бази, за
фактичної та юридичної її відсутності.

За наслідками звернення позивача,
відповідачами надавались відповідні
відповіді, зокрема, Міністерством
інфраструктури України від 05.04.2012р., від
03.05.2012р., від 07.05.2012р., від 27.06.2012р., від
10.08.2012р. та від 12.09.2013р. та Державною
інспекцією України з безпеки на
наземному транспорті від 01.06.2012р., від
16.08.2012р., від 25.09.2012р., від 07.11.2012р., від
04.02.2013р., від 20.02.2013р., від 12.03.2013р., від
21.03.2013р., від 28.05.2013р., від 27.09.2013р., від
11.10.2013р. та від 01.11.2013р. (копії яких
містяться в матеріалах судової справи).

Разом з тим, позивач зазначає, що
вказані відповіді суб'єктів владних
повноважень не вирішують заявлених
питань по суті, що свідчить на його
переконання про наявність
бездіяльності відповідачів в частині
неналежного розгляду його звернень, у
зв'язку з чим звернувся до суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню не підлягає з
огляду про наступне.

Вирішуючи адміністративну справу по
суті, суд виходить з того, що визначення
чи мала місце бездіяльність при
розгляді звернень позивача, а отже і
вмотивованості позовної заяви, із
обов'язковим встановленням дотримання
відповідачами як суб'єктами владних
повноважень процедури розгляду
звернення позивача.

Відповідно до вимог частини 2
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до частини 3
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України У справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про
автомобільний транспорт», визначення
автомобільного перевізника на
автобусному маршруті загального
користування здійснюється виключно
на конкурсних засадах у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Суд звертає увагу на те, що Державна
адміністрація автомобільного була
урядовим органом у сфері
автомобільного транспорту, який діяв у
системі Мінтрансзв'язку (п. 1 Положення
про Держану адміністрацію
автомобільного транспорту,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.09.2008р. № 771 (на
момент звернення позивача до суду
втратила чинність).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 28.03.2011 №346
Державтотрансадміністрація була
внесена до переліку урядових органів,
які ліквідуються.

Відповідно до відомостей з веб-сайту
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, який
функціонує відповідно до Наказу
Міністерства юстиції України від
14.12.2012р. № 1846/5 «Про затвердження
Порядку надання відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.12.2012р. за № 2105/22417,
Державтотрансадміністрація припинила
свою діяльність шляхом ліквідації
21.02.2013р.

При цьому встановлено, що жодним
правовим актом не встановлено
правонаступника
Державтотрансадміністрації.

Указом Президента України від 06.04.2011р.
№ 370/2011, було створено Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті.

Державна інспекція України з безпеки
на наземному транспорті є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра інфраструктури України (п.1
Положення Про Державну інспекцію
України з безпеки на наземному
транспорті, затвердженого Указом
Президента України від 06.04.2011р. №387/2011).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
автомобільний транспорт»,
забезпечення організації пасажирських
перевезень покладається на міжміських
і приміських автобусних маршрутах
загального користування, що виходять
за межі території області (міжобласні
маршрути), - на центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері транспорту.

На міжміському і приміському
автобусному маршрутах загального
користування, які виходять за межі
території області (міжобласний
маршрут) організатором є
Укртрансінспекція (абз. 2 п. 4 Порядку
проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.12.2008р. № 1081).

Процедура підготовки та проведення
конкурсу з перевезення пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування визначена Порядком
проведення конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.12.2008р. №1081 (далі - Порядок), який є
обов'язковим для виконання органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, підприємствами
(організаціями), залученими на
договірних умовах для
організаціїзабезпечення проведення
конкурсів, конкурсними комітетами та
автомобільними перевізниками.

Відповідно до п. 4 Порядку Державна
адміністрація автомобільного
транспорту (далі -
Державтотрансадміністрація) була
організатором проведення конкурсу на
міжміському і приміському маршрутах,
які виходять за межі території області
(міжобласний маршрут).

Як було встановлено судом, Державною
інспекцією України з безпеки на
наземному транспорті у строки,
визначені законодавством позивачу
були надані відповіді, зокрема
доводилось до відома позивача про те,
що метою перевірки, викладених ним у
численних зверненнях доводів,
Укртрансінрспекція скеровувала до
органів прокуратури відповідні запити,
однак за результатами перевірки актів
прокурорського реагування не
вносилось.

Разом з тим, відповідач2
інформував позивача проте, що чинне
законодавство не наділяє
Укртрансінрспекцію повноваженнями
щодо проведення перевірки законності
укладення договорів між суб'єктами
господарювання чи визнання таких
договорів незаконними.

В той час як під бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень суд розглядає як
пасивну поведінку суб'єкта владних
повноважень, яка може мати вплив на
реалізацію прав, свобод, та інтересів
фізичних та юридичних осіб.

Таким чином, доводи позивача про
неналежність розгляду його звернень
носять виключно суб'єктивний характер
та спростовані фактичними обставинами
справи.

В межах розгляду справи
встановлено, що Укртрансінрспекція при
розгляді численних звернень позивача
діяла з урахуванням ст. 19 Конституції
та відповідно до повноважень,
визначених Положенням про Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті, а відтак позовна
вимога про визнання протиправною
бездіяльності Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті в частині неналежного
розгляду звернень позивача та не
прийнятті рішень відповідно до діючого
законодавства, задоволенню не
підлягає.

Вирішуючи питання щодо
правомірності Міністерства транспорту
та зв'язку України, Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті при розгляді звернень
позивача, суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом,
відповідно до абзацу п'ятого
пункту 1 Указу Президента України
від 09.12.2010р. № 1085 «Про оптимізацію
системи центральних органів
виконавчої влади» утворено
Міністерство інфраструктури України,
Державну автотранспортну службу
України, Державну авіаційну службу
України, Державну службу зв'язку
України, Державну службу морського та
річкового транспорту України,
реорганізувавши Міністерство
транспорту та зв'язку України, а також
поклавши на Міністерство, що
утворюється, функції з реалізації
державної політики у сфері туризму.

Відповідно до Положення про
Мінінфраструктури, затвердженого
Указом Президента України від 12.05.2011р.
№ 581, Мінінфраструктури згідно до
покладених на нього завдань видає
обов'язкові до виконання відповідними
центральними органами виконавчої
влади накази та доручення з питань
спрямування та координації їх
діяльності та приймає рішення про
проведення службового розслідування
та проводить службові розслідування.

Разом з тим, колегія суддів звертає
увагу на те, що відповідно до пункту 2
Порядку проведення службового
розслідування стосовно осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.06.2000р. № 950
рішення щодо проведення службового
розслідування приймається вищими
посадовими особами України, Першим
віце-прем'єр-міністром України,
керівником державного органу
(посадовою особою), що призначив на
посаду особу, уповноважену на
виконання функцій держави або
місцевого самоврядування, стосовно
якої планується проводитися службове
розслідування, керівником органу, в
якому працює зазначена особа.

Таким чином, системний аналіз чинного
законодавства України свідчить про те,
що Мінінфраструктури у спірних
правовідносинах не мало правових
підстав приймати рішення щодо
проведення службового розслідування
відносно дій працівників
Державтотрансадміністрації, а в
подальшому Укртрансінспекції щодо
проведення конкурсу по визначенню
пасажирського перевізника на
міжобласному маршруті загального
користування «Полтава-Черкаси» (рейси
453/454).

Крім того, в ході судового розгляду
справи підтверджено, що відповідачем1
в межах компетенції надавались
відповіді позивачу на його численні
звернення, які також надходили від
Верховної Ради України, Генеральної
прокуратури України, Секретаріату
Кабінету Міністрів України, зокрема
листами від 05.04.2012р. № 3421/5/10-12, від
03.05.2012р. №4473/5/10-12, від 07.05.2012р. № 4599/5/10-12,
від 27.06.2012р. № 6730/5/10-12, від 10.08.2012р. №
8652/5/10-12, від 12.09.2013р. № 10462/5/10-13.

Водночас встановлено, що Генеральною
прокуратурою доручено Полтавській
транспортній прокуратурі провести
перевірку фактів викладених у
зверненнях Позивача щодо законності
визначення
Державтотрансадміністрацією ПП «Люг»
переможцем конкурсу з перевезення
пасажирів на автобусному маршруті
загального користування
«Полтава-Черкаси», рейси № 453/454,
проведеного 21.08.2009р.

За результатами вищезазначеної
перевірки акти прокурорського
реагування не вносилися.

За таких обставин, позивачем не
надано належного підтвердження, а
судом не встановлено факту допущення
відповідачем1 бездіяльності щодо
розгляду звернень позивача чи їх
неналежного розгляду, а відтак позовна
вимога позивача про визнання
протиправною бездіяльності
Міністерства інфраструктури України в
частині неналежного розгляду звернень
позивача та не прийнятті рішень
відповідно до діючого законодавства є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Згідно частини 1 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами як суб'єктами
владних повноважень доведено
правомірність дій при розгляді
звернень позивача.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158-163, 167
КАС України, Окружний адміністративний
суд міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
І.А. Качур

Судді
В.І. Келеберда

В.М. Данилишин