Справа № 820/13645/14
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківського окружного
адміністративного суду:
головуючого судді Чудних С.О.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні ОСОБА_2 до
Куп'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги, зобов'язання
Позивач, ОСОБА_2, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просить визнати
протиправною вимогу про сплату боргу №
Ф-7054-17 від 20.12.2013 року, видану
Куп'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області; скасувати вимогу про сплату
боргу №Ф7054-17 від 20.12.2013 року, видану
Куп'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області; зобов'язати Куп'янську
об'єднану державну податкову інспекцію
Головного управління Міндоходів у
Харківській області припинити
нарахування єдиного соціального
внеску ОСОБА_2 як особі, що перебуває на
пенсії за віком і пенсійний вік якої
було зменшено, будучи фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування.
В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що ОСОБА_2, перебуває на
пенсії, на яку вийшов у зв'язку із
скороченням штатів відповідно до
наказу Міністра оборони України № 456
від 16.08.2001 року, звільнення п. 65 пп. "г".
При виході на пенсію йому було зменшено
пенсійний вік, встановлений Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
призначено пенсію відповідно до ст. 12
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб". На сьогоднішній день позивач є
пенсіонером за віком та здійснює
підприємницьку діяльність як фізична
особа-підприємець. В порушення норм
діючого законодавства, контролюючим
органом було сформовано та направлено
на адресу позивача вимогу про сплату
боргу, однак ОСОБА_2, відповідно до
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
звільняється від сплати єдиного
внеску, оскільки він є пенсіонером за
віком. У зв'язку із чим, позивач просив
позов задовольнити у повному обсязі.
Представник позивача у судовому
засіданні 14.10.2014 року підтримав позовні
вимоги у повному обсязі та просив суд
Представник відповідача, у судове
засідання 14.10.2014 року не прибув, про
дату, час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, надав до
суду письмові заперечення, відповідно
до яких зазначив, що контролюючим
органом, було сформовано та надіслано
вимогу про сплату боргу ОСОБА_2
відповідно до норм діючого податкового
законодавства України, оскільки
позивачем не було своєчасно сплачено
борг по єдиному соціальному внеску. У
зв'язку із чим просив у задоволенні
позову відмовити у повному обсязі.
Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2, зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа, є платником єдиного податку та
перебуває на спрощеній системі
оподаткування з 01.01.2012 року, що
підтверджується копією свідоцтва про
державної реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_2, копією
свідоцтва платника єдиного податку
серії НОМЕР_1, виданого 31 травня 2012 року
Куп'янської ОДПІ (а.с. 12-13).
Відповідно до витягу із наказу
Міністратоборони України від 20.09.2011
року № 549, майора ОСОБА_2, заступника
командира ескадрильї по озброєнню,
начальника озброєння 149 авіаційної
бази, учбової, 5 авіаційного корпусу
звільнено з військової служби у запас
за п. 65, п.п. "г", у зв'язку із скороченням
штатів, з правом носіння військової
Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Харківській області та отримує пенсію
з 25.10.2001 року за вислугу років.
Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначаються
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" від
08.07.2010 року №2464-VI.
Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок) - консолідований страховий
внесок, збір якого здійснюється до
системи загальнообов'язкового
державного соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.4 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.
Питання про призначення пенсій
військовослужбовцям врегульовано
Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ.
Статтею 12 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (в редакції, що діяла на момент
призначення пенсії позивачу)
передбачено, що право на пенсію за
вислугу років: а) особи офіцерського
складу, прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ, які мають на день звільнення зі
служби вислугу на військовій службі
або на службі в органах внутрішніх
справ 20 років і більше; б) особи
офіцерського складу, прапорщики і
мічмани, військовослужбовці
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особи
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ, звільнені зі
служби за вислугу років, за віком, за
станом здоров'я, у зв'язку із
скороченням штатів або
організаційними заходами і які на день
звільнення досягли 45-річного віку, а ті
з них, що є інвалідами війни, - незалежно
від віку, і мають загальний трудовий
стаж 25 календарних років і більше, з
яких не менше 12 календарних років і 6
місяців становить військова служба або
служба в органах внутрішніх справ.
Відповідно до статті 1 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.
В свою чергу, відповідно до статті 1
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.
За визначенням цієї ж статті, пенсія -
це щомісячна пенсійна виплата в
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.
Згідно положень частини першої статті 9
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", за рахунок коштів
Пенсійного фонду в солідарній системі
призначаються такі пенсійні виплати:
пенсія за віком; пенсія по інвалідності
внаслідок загального захворювання;
пенсія у зв'язку з втратою
Відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", особи офіцерського складу,
прапорщики і мічмани,
військовослужбовці надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особи начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ при наявності встановленої цим
Законом вислуги на військовій службі і
на службі в органах внутрішніх справ
мають право на довічну пенсію за
Військовослужбовці, особи, які мають
право на пенсію за цим Законом, які
стали інвалідами за умов, передбачених
цим Законом, набувають право на пенсію
Члени сімей військовослужбовців, осіб,
які мають право на пенсію за цим
Законом, які загинули чи померли або
пропали безвісти, мають право на пенсію
в разі втрати годувальника.
В свою чергу, Закон України "Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ", прийнятий на
забезпечення реалізації особами, які
мають право на пенсію за цим Законом,
свого конституційного права на
державне пенсійне забезпечення у
випадках, передбачених Конституцією
України та цим Законом, і спрямований
на встановлення єдності умов та норм
пенсійного забезпечення зазначеної
категорії громадян України.
Держава гарантує гідне пенсійне
забезпечення осіб, які мають право на
пенсію за цим Законом, шляхом
встановлення їм пенсій не нижче
прожиткового мінімуму, визначеного
законом, перерахунок призначених
пенсій у зв'язку із збільшенням рівня
грошового забезпечення, надання
передбачених законодавством державних
соціальних гарантій, вжиття на
державному рівні заходів, спрямованих
на їх соціальний захист.
За таких обставин суд дійшов висновку,
що чинним законодавством, у тому числі
Законом України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ", проведено
розподіл пенсійних виплат, що
виплачуються застрахованим особам на
пенсію за віком (вислугу років); пенсію
по інвалідності та пенсію у зв'язку з
втратою годувальника.
Суд погоджується з доводами позивача і
наголошує, що положення частини
четвертої статті 4 Закону України "Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ" не пов'язує
звільнення особи від сплати єдиного
внеску із досягненням нею певного віку.
Необхідними умовами застосування
вищезазначеного положення є: по-перше,
статус пенсіонера за віком або
інваліда; по-друге, отримання
відповідно до закону пенсії або
соціальної допомоги.
Нарахування Управлінням та винесення
Вимоги про сплати недоїмки виключно за
умови, що позивач отримує пенсію не на
підставі Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а на підставі Закону
України "Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ", на
переконання суду, не відповідає
вимогам положень Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування". Оскільки,
правовою нормою, яка міститься в ч. 4 ст.
4 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування", рівно
як і іншими нормами права не
встановлено, що звільненню від сплати
єдиного внеску підлягають лише ті
фізичні особи-підприємці, які є
пенсіонерами за віком відповідно до
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і, що пенсіонери, яким
призначено пенсію за іншими
(спеціальними законами) не мають право
на пільгу щодо звільнення від сплати
єдиного внеску на підставі ч. 4 ст. 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".
Виходячи з системного аналізу положень
статті 12 Закону України "Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ", ОСОБА_2 можна
віднести до пенсіонера за віком, у
зв'язку із чим до нього застосовуються
положення ч. 4 ст. 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".
Згідно зі статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім розгляду
справ про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкту владних
повноважень. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідач у своїх запереченнях не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б свідчили про
правомірність нарахування ОСОБА_2
недоїмки зі сплати єдиного внеску
відповідно до вимогу про сплату боргу
№Ф7054-17 від 20.12.2013 року, відтак остання
підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог в частині визнання
протиправною вимогу про сплату боргу №
Ф-7054-17 від 20.12.2013 року, видану
Куп'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, суд зазначає наступне.
Вимоги про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єкта владних
повноважень є однорідними позовними
вимогами та передбачають один і той
самий спосіб захисту прав позивача. Суд
звертає увагу на те, що поняття
скасування вимоги про сплату боргу
передбачає, тим самим, визнання її
протиправною. Отже, щодо позовних вимог
про визнання протиправною вимогу про
сплату боргу № Ф-7054-17 від 20.12.2013 року,
видану Куп'янською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, слід відмовити,
оскільки дана позовна вимога є
Крім того, суд зазначає, що відповідно
до положень ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.
Щодо позовних вимог позивача в частині
зобов'язання Куп'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області припинити
нарахування єдиного соціального
внеску ОСОБА_2 як особі, що перебуває на
пенсії за віком і пенсійний вік якої
було зменшено, будучи фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування, суд
Згідно частини 1 статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання ними делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
На підставі вищевикладеного, суд
вважає позовну вимогу позивача щодо
зобов'язання Куп'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області припинити
нарахування єдиного соціального
внеску ОСОБА_2 як особі, що перебуває на
пенсії за віком і пенсійний вік якої
було зменшено, будучи фізичною
особою-підприємцем, який обрав
спрощену систему оподаткування
необґрунтованою та безпідставною,
оскільки судове рішення повинно бути
наслідком чинного правового
регулювання, а ця частина вимог
спрямована на майбутнє зобов'язання
відповідача вчиняти дії, у здійсненні
яких відповідачем відмовлено не було.
На теперішній час у суду немає підстав
вважати, що в подальшому відповідачем
буде порушуватись право позивача. А
тому у вказаній частині позов
задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
В ході вирішення питання щодо
законності прийнятого суб'єктом
владних повноважень рішень суд
відповідно до вимог ст.2 КАС України
зобов'язаний перевірити чи прийнято
воно: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо;
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілям, на досягнення яких спрямоване це
рішення; з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частинами 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до
Куп'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги, зобов'язання
вчинити певні дії підлягають
задоволенню в частині скасування
вимоги про сплату боргу №Ф7054-17 від
20.12.2013 року, видану Куп'янською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Харківській області. В
решті позовних вимог позов задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Куп'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги, зобов'язання
вчинити певні дії - задовольнити
частково.

Скасувати вимогу про сплату боргу
№Ф7054-17 від 20.12.2013 року, видану
Куп'янською об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Харківській
області.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено
20.10.2014р.

Суддя

С.О. Чудних