Справа № 2а-9751/12/1370
Суддя: Сапіга В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 р.
Справа № 876/10590/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Сапіги В.П.

суддів:
Левицької Н.Г, Обрізка І.М.

за участі секретаря судових засідань
Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
26.06.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3
до Головного управління
Держземагенства у Львівській області,
першого заступника начальника
Головного управління Держземагенства
у Львівській області - Тхір Р.,
управління Держземагенства у
Стрийському районі Головного
управління Держземагенства у
Львівській області за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів - Львівської регіональної
філії ДП «Центр державного земельного
кадастру», Стрийської районної
державної адміністрації (відділ
містобудування та архітектури) про
визнання протиправними дій та
зобов'язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд з
адміністративним позовом до Головного
управління Держземагенства у
Львівській області, першого заступника
начальника Головного управління
Держземагенства у Львівській області -
Тхір Р., управління Держземагенства у
Стрийському районі Головного
управління Держземагенства у
Львівській області про визнання
протиправною бездіяльність щодо
невиконання вимог Держагенства
земельних ресурсів України про
перевірку звернення від 08.11.2012 року по
суті поставлених питань, а також
висновків даної перевірки, які не
відповідають дійсності, що викладені в
листі першого заступника начальника
Головного управління Держземагенства
у Львівській області Р.Тхір від 03.12.2012 р
за № 01-6-Д53/89; дій управління
Держагенства земельних ресурсів у
Стрийському районі по внесенню в
документацію відомостей щодо
розташування земельної ділянки, яка їй
належить, що не відповідають
Державному акту на право власності,
опорному плану забудови с. Дуліби
Стрийського району; зобов'язання
управління Держагенства земельних
ресурсів у Стрийському районі внести в
документацію землеустрою відомості
щодо розташування зовнішніх меж
земельної ділянки, яка їй належить, у
відповідності до Державного акта на
право власності та опорної забудови с.
Дуліби Стрийського району Львівської
області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у
1998 року на підставі Договору
купівлі-продажу придбано земельну
ділянку площею 0,1222 га, що розташована
на території Дулібської сільської
ради. 07.09.1998 року виданий Державний акт
на право приватної власності на землю
серії ІІІ-ЛВ № 023281, у якому розмір
земельної ділянки відповідав її
фактичному розміру та межам.

30.05.2012 року дізналася, що
місцезнаходження і конфігурація
земельної ділянки та межі не
відповідають відомостям, зазначеним в
Державному акті, плані забудови цієї
ділянки та генеральному плану
населеного пункту.

Управлінням Держземагентства
земельних ресурсів у Стрийському
районі внесено в технічну документацію
відомості щодо розташування земельної
ділянки, яка належить позивачу в с.
Дуліби Стрийського району, які не
відповідають відомостям, зазначеним в
Державному акті, опорному плану
забудови с. Дуліби.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.06.2013 року
відмовлено в задоволені позовних
вимог, оскільки суд не погодився з
наведеними позивачем доводами.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу за
якою просить скасувати дану постанову
та прийняти нову про задоволення
позову в повному об'ємі.

При цьому, апелянт обґрунтовує та
мотивує свої вимоги аналогічно
обґрунтуванням позовних вимоги та
зазначає, що відповідачем не виконано
вимог Держагенства земельних ресурсів
України про перевірку звернення від
08.11.2012 року по суті поставлених питань.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що в задоволенні
апеляційної скарги необхідно
відмовити з наступних мотивів.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, колегія суддів
врахувала наступні обставини справи та
норми чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Судом встановлено, що 12.02.1998 року ОСОБА_3
на підставі Договору купівлі-продажу
придбала у ОСОБА_5 земельну ділянку
площею 0,1222 га, розміщену на території
Дулібської сільської ради Стрийського
району Львівської області. Вказана
земельна ділянка належала ОСОБА_5 на
підставі Державного акта на право
приватної власності на землю серії ЛВ-1
№ 002325, виданому Дулібською сільською
радою 02.02.1998 року згідно з рішенням № 6
від 03.01.1998 року та зареєстрованого у
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 101.

26.08.1998 року рішенням виконавчого
комітету Дулібської сільської ради
народних депутатів Стрийського району
Львівської області № 112 « Про розгляд
заяви гр. ОСОБА_3 і ОСОБА_5»
перезакріплено земельну ділянку
площею 0,122 га за ОСОБА_3

07.09.1998 року на підставі рішення
виконавчого комітету Дулібської
сільської ради народних депутатів від
26.08.1998 року № 112 ОСОБА_3 видано Державний
акт серії ІІІ-ЛВ № 023281 на право
приватної власності на земельну
ділянку, площею 0,1222 га, розташовану на
території Дулібської сільської ради.
Землю передано для будівництва та
обслуговування житлового будинку. Акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю за № 137.

30.05.2012 року позивач отримала відповідь
за підписом начальника Стрийського
районного відділу Львівської
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру, зі змісту якої та
долучених додатків (збірний план
земельних ділянок (викопіювання з
технічної документації 1998 року);
збірний кадастровий план земельних
ділянок з прив'язкою до чітких меж, які
існують та існували з 1998 року
викопіювання з ортофотоплану з
нанесеними ділянками кварталу)
дізналася, що змінилися
місцезнаходження і конфігурація
земельної ділянки, яка їй належить на
праві власності.

Вважає, що управлінням
Держземагентства земельних ресурсів у
Стрийському районі внесено в технічну
документацію відомості щодо
розташування земельної ділянки, яка
належить ОСОБА_3 в с. Дуліби Стрийського
району, які не відповідають відомостям,
зазначеним в Державному акті, опорному
плану забудови с. Дуліби.

Встановивши такі обставини, ОСОБА_3
звернулась на ім'я начальника
Державного агентства земельних
України зі скаргою, в якій вказала про
встановлені нею обставини та просила
провести перевірку. 15.11.2012 року
Державне агентство земельних ресурсів
України скаргу скерувало на розгляд
Головному управлінню Держкомзему у
Львівській області.

Стаття 1 Закону України «Про звернення
громадян» від 02.10.1996 року393/96
встановлює, що громадяни України мають
право звернутися до органів державної
влади, місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, засобів масової
інформації, посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Статтею 5 цього ж Закону передбачено, що
звернення адресуються органам
державної влади і місцевого
самоврядування, підприємствам,
установам, організаціям незалежно від
форм власності, об'єднанням громадян
або посадовим особам, до повноважень
яких належить вирішення порушених у
зверненнях питань.

Згідно із ст. 14 Закону України від
02.10.1996 року393/96 органи державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, посадові особи
зобов'язані розглянути пропозиції
(зауваження) та повідомити громадянина
про результати розгляду.

Стаття 19 Закону України від 02.10.1996
року393/96 встановлює обов'язки органів
державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, їх керівників та
інших посадових осіб щодо розгляду
заяв чи скарг.

03.12.2012 року перший заступник начальника
Головного управління Держземагентства
у Львівській області Тхір Р. надав
ОСОБА_3 відповідь № 01-6-Д53/89, в якій
повідомив, що працівниками Стрийського
районного виробничого відділу
Львівської регіональної філії ДП
«Центр державного кадастру»
проводились обміри та винос земельної
ділянки в натурі. Обміри проведені у
відповідності до Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, з врахуванням Державного акта
на право власності на земельну ділянку
серії ІІІ-ЛВ № 023281 та прив'язкою до
існуючих точок, які існували при
виготовленні раніше розробленої
технічної документації і збережені до
моменту повторного виносу в натуру.

Дана відповідь надана за результатами
отриманої інформації від Львівської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» та
управління Держкомзему у Стрийському
районі, оскільки питання порушенні у
скарзі стосуються діяльності саме
Львівської регіональної філії ДП
«Центр державного земельного
кадастру».

Зважаючи на наведені обставини у
справі, суд першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку, що Головне
управління Держземагенства у
Львівській області в особі першого
заступника начальника діяло на
підставі і в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Також необхідно вказати, що на підставі
договору між ОСОБА_3 та Стрийським
земельно-кадастровим бюро, укладеним
20.09.1998 року було виготовлено технічну
документацію з підготовки та
виготовлення Державного акта на право
власності серії ІІІ-ЛВ № 023281 на ім»я
ОСОБА_3

При цьому розробником відповідної
документації виступала на той час
ліцензована організація - Стрийське
державне земельно-кадастрове бюро, а не
Стрийський районний відділ земельних
ресурсів.

Отже, виготовленням технічної
документації на невідповідність якої
покликається позивач займалося не
управління Держкомзему у Стрийському
районі до якого заявлено позов.

Стосовно вимоги позивача про
зобов'язання управління Держкомзему у
Стрийському районі внести в
документацію землеустрою відомості
щодо розташування зовнішніх меж
земельної ділянки, то необхідно
вказати наступне.

Відповідно до п.1 Положення про
Управління (відділ) Держземагенства у
районі, затвердженого наказом Міністра
аграрної політики та продовольства
України від 10.05.2012 року №258, Управління
(відділ) Держземагенства у районі є
територіальним органом Державного
агентства земельних України.

Завданням управління є реалізація
повноважень Держземагенства на
території
адміністративно-територіальної
одиниці.

Таким чином, управління Держкомзему у
Стрийському районі не наділено
повноваженнями щодо виготовлення
документації із землеустрою, оскільки
такими функціями наділено Стрийський
районний відділ Львівської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру», який
не є стороною у даній справі.

Окрім цього необхідно вказати, що суди
не вправі виходити за межі своїх
повноважень, та брати на себе функції
органу, на який чинним законодавством
покладено обов'язки щодо виготовлення
документації з землеустрою та
встановлення розташування зовнішніх
меж земельної ділянки. Зазначене є
виключною компетенцією відповідача.

Одночасно суд першої інстанції
доцільно роз»яснив стороні позивача,
що для встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) для подальшого внесення
відомостей про земельну ділянку до
загальної системи Державного кадастру
України, ОСОБА_3 повинна звернутись до
ліцензованої землевпорядної
організації (виконавця) щодо надання
послуг по встановленню меж земельної
ділянки, та виготовленню технічної
документації.

Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд, згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні позовних вимог, оскільки
відповідач як суб'єкт владних
повноважень надав суду достатні та
беззаперечні докази в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення.

В зв'язку з цим, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції при вирішенні даної справи
всебічно, повно та об'єктивно встановив
обставини справи, дослідив та оцінив
всі докази, які містяться в матеріалах
справи.
З огляду на таке, наведені в
апеляційній скарзі доводи не
викликають сумнівів щодо правильності
висновків суду першої інстанції та
застосування норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на те, що суд правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову без змін.

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.06.2013 року
у справі №2а-9751/12/1370 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.П.Сапіга

Судді
Н.Г.Левицька

І.М.Обрізко

Повний текст виготовлено 21.10.2014р.