Справа № 2а-5789/12/0170/15
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/15075/13

К/800/6269/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Горбатюка
С.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Джанкойському районі
Автономної Республіки Крим до
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Джанкой
Автономної Республіки Крим про
стягнення заборгованості, за
касаційними скаргами управління
Пенсійного фонду України в
Джанкойському районі Автономної
Республіки Крим (далі - УПФ) та
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Джанкой
Автономної Республіки Крим (далі -
Відділення Фонду) на постанову
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 26 липня
2012 року і ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 14 січня 2013 року, -

встановив:

У травні 2012 року УПФ звернулось до суду
з вказаним позовом, у якому просило
стягнути на його користь з Відділення
Фонду заборгованість за квітень -
травень 2012 року в сумі 1702,14 грн., з яких
300,00 грн. - основний розмір пенсії, 4,68
грн. - витрати на її доставку, 1376,00 грн. -
державна адресна допомога та 12,46 грн.
витрати на її доставку.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 26 липня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2013
року, позов задоволено частково.
Стягнуто з Відділення Фонду на користь
УПФ суму невідшкодованих витрат на
виплату і доставку пенсії з
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_4 з 01.04.2012
по 30.05.2012 у розмірі 300,00 грн. та 4,68 грн.
поштових витрат на доставку основного
розміру пенсії. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову у
повному обсязі.

У касаційній скарзі Відділення фонду,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій ухвалити нове про
відмову у задоволенні позову.

Встановлено, що відповідно до актів
щомісячної звірки витрат за особовими
справами потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за квітень -
травень 2012 року та таблиць
розбіжностей до довідок про
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відповідачем не
враховані суми витрат у розмірі 1702,14
грн., з яких 300,00 грн. - основний розмір
пенсії, 4,68 грн. - витрати на її доставку,
1376,00 грн. - державна адресна допомога та
12,46 грн. витрати на її доставку.

Відділення Фонду посилається на те, що
у нього відсутній обов'язок
відшкодовувати УПФ витрати, що
понесені ним у зв'язку з виплатою
щомісячної пенсії по інвалідності та
державної адресної допомоги,
передбаченої Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 березня 2008 року
№ 265 «Деякі питання пенсійного
забезпечення громадян».

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ залежно
від страхового випадку є такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України. Відносини, що
виникають за зазначеними у частині
першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до Основ.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства); пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.
Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом, наведено у статті 21 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
(далі - Закон № 1105-XIV). Відповідно до
цієї статті Фонд зобов'язаний у
встановленому законом порядку
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Статтею 81 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-ХІІ) визначено, що призначення та
виплата пенсій, у тому числі пенсій по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання, здійснюється органами
ПФУ. Механізм відшкодування Фондом
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком,
затвердженим Постановою правління
Пенсійного фонду України та правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 4
березня 2003 року № 5-4/4.

Згідно з пунктом 4 Порядку
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Закону №
1105-XIV, Закону № 1788-ХІІ та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
допомога надавалася пенсіонеру, який
одержував вищезазначену пенсію;
допомога на поховання сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала вищезазначену
пенсію; сума витрат ПФУ з виплати і
доставки зазначених пенсій.

Відмовляючи у задоволенні позову в
частині позовних вимог про
відшкодування витрат на виплату
державної адресної допомоги суди
виходили з такого.

Статтею 21 Закону № 1105-XIV не передбачено
можливість відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань витрат по оплаті державної
адресної допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 березня 2008 року № 265 «Деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян» запроваджена щомісячна
державна адреса допомога, яка
сплачується у разі, коли розмір пенсії
не досягає певного відсотка
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктом 4 постанови передбачено, що
виплата державної адресної допомоги
здійснюється за рахунок коштів, з яких
виплачується пенсія або державна
соціальна допомога, і даною постановою
Кабінету Міністрів України не
передбачено обов'язку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України відшкодовувати
Пенсійному фонду України витрати по
сплаті вказаних виплат.

Крім того, пунктом 4 вищевказаного
Порядку передбачено перелік виплат,
які відшкодовуються Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України, серед якого відсутня
щомісячна державна адресна допомога та
витрати по її доставці.

За таких обставин у справі, що
розглядається, суди попередніх
інстанцій правильно застосували норми
матеріального права, тому підстав для
задоволення касаційних скарг немає.

Крім того, слід зазначити про
безпідставність доводів Відділення
Фонду про поширення на спірні
відносини положень Угоди про взаємне
визнання прав на відшкодування шкоди,
завданої працівникам каліцтвом,
професійним захворюванням або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язані з
виконанням ними трудових обов'язків,
підписаної 9 вересня 1994 року між
частиною держав колишнього СРСР з
огляду на наступне.

Статтею 2 цієї Угоди передбачено, що
відшкодування шкоди, завданої
працівнику внаслідок трудового
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я (у
тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
здійснюється роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалось на
працівника в момент одержання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту вказаної норми випливає, що
вона регулює інші відносини, ніж ті, які
є предметом спору у даній справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат
Пенсійного фонду України, понесених у
зв'язку з виплатою пенсій особам, які
стали інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
інших республік СРСР до проголошення
Україною незалежності.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
Угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом зазначеної норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, страховиком, який
зобов'язаний виплачувати пенсію по
інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постановах Верховного Суду України №
21-361а12, № 21-199а13.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційні скарги управління
Пенсійного фонду України в
Джанкойському районі Автономної
Республіки Крим та Виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
місті Джанкой Автономної Республіки
Крим залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 26
липня 2012 року і ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 14 січня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених статтями
235-244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: