Справа № К/9991/27077/12-С
Суддя: Сірош М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/27077/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: Сіроша
М.В.,

суддів: Рибченка
А.О.,

Юрченко В.П.,

секретар Бовкун В.В.,

за участю представника
Івано-Франківської митниці Державної
митної служби України - Протас І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Івано-Франківської митниці Державної
митної служби України (далі - Митниця)
на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
грудня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2012 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «НВФ «Енергобудмонтаж»
(далі - Підприємство) до Митниці,

про визнання нечинним та скасування
рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2010 року Підприємство
звернулося до суду з адміністративним
позовом про визнання нечинним та
скасування рішення Митниці
№206000006/2010/001743/1 від 14.10.2010 року (далі -
Рішення №206000006/2010/001743/1) щодо визначення
митної вартості товару.

На обґрунтування позову зазначило, що
при ввезенні на митну територію
України товару Підприємство надало
для його митного оформлення всі
необхідні документи, які надавали
Митниці можливість визначити вартість
товару за першим методом оцінки
вартості товару (за вартістю, яка була
визначена в угоді).

15 грудня 2010 року постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 13 березня
2012 року, позов задоволений.

Рішення №206000006/2010/001743/1 визнане
недійсним та скасоване.

Задовольняючи позов, суди першої та
апеляційної інстанцій зазначили, що
Митниця не надала докази того, що
документи, які були надані
Підприємством для митного оформлення
товару, були недостатніми для
визначення вартості ввезеного товару
за ціною, визначеній в угоді, або
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації.

Митниця звернулася з касаційною
скаргою з вимогою скасування постанови
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду та ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду і ухвалення
нової постанови про відмову у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 27.03.2009 року між
Підприємством та Р.Р.Н. Patrol Group Grzegorz Muzyka
(Польща) був укладений контракт № 14/1,
відповідно до якого Підприємство
придбало пластмасові вироби.

13 жовтня 2010 року Підприємство при
ввезенні на митну територію України
товару надало Митниці декларацію
митної вартості товару за ціною угоди,
а також всі необхідні для розмитнення
товару документи.

Митниця не заперечувала, що
Товариством відповідно до п. 7 Порядку
для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
були надані: калькуляція коштів
виробника; сертифікат про походження
товару № РL/HF/AD 0293963 від 11.10.2010 року;
прайс-лист фірми виробника,
затверджений Польською палатою
закордонної торгівлі; платіжне
доручення в іноземній валюті № 892 від
8.10.2010 року; довідка про
товарно-транспортні витрати № 5 від
13.10.2010 року; контракт № 14/1 від 20.07.2010
року; товарно-транспортна накладна.

Митниця не погодилась із зазначеною в
декларації митною вартістю товару і у
зв'язку з наявністю відомостей в Єдиній
автоматизованій системі Державної
митної служби України про вищу
вартість подібних товарів вчинила
напис про необхідність надання
Підприємством додаткових документів,
які зазначені у п. 11 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №1766 від
20.12.2006 року (далі - Порядок № 1766):
відомості про вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; інформацію
зовнішньоторговельних організацій про
вартість товару.

Підприємство повідомило Митниці про
неможливість надання відомостей про
вартісні характеристики товару,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями та
інформації зовнішньоторговельних
організацій про вартість товару.

14 жовтня 2010 року Митниця прийняла
Рішення №206000006/2010/001743/1 щодо визначення
митної вартості товару за шостим
(резервним) методом оцінки вартості
товару.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 264 Митного
кодексу України заявлена декларантом
митна вартість товарів і подані ним
відомості про її визначення повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню. У разі потреби у
підтвердженні заявленої митної
вартості товарів декларант
зобов'язаний подати митному органу
необхідні для цього відомості та
забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ст. 265 Митного кодексу України
митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
цього Кодексу. Митний орган має право
упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Згідно Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 1766 від 20 грудня 2006
року, митна вартість товарів та метод
її визначення декларуються під час
митного оформлення таких товарів
шляхом подання декларації митної
вартості. Підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів
здійснює декларант шляхом подачі
документів, передбачених
вищенаведеним Порядком. Відомості, на
підставі яких декларантом визначено та
заявлено (задекларовано) митну
вартість товарів, повинні базуватися
на об'єктивних даних, що підлягають
обчисленню та перевірці відповідно до
вимог Митного кодексу України. Для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи. Якщо декларантом не подано в
установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Судами першої та апеляційної інстанцій
правильно встановлено, що під час
здійснення митного контролю у митного
органу хоча і виникли сумніви щодо
вартості товару, але Митниця
безпідставно застосувала 6 (резервний)
метод оцінки вартості товару без
послідовного застосування інших
методів оцінки вартості товару.

Відповідно до п.11 Порядку декларування
митної вартості товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження посадова особа митного
органу у графі «Для відміток митниці»
декларації митної вартості робить
запис про необхідність подання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
із складенням переліку, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.
Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище та ставить свій підпис. При
цьому, посадова особа митного органу не
має права вимагати від декларанта
документи, не зазначені у графі «Для
відміток митного органу». Пунктом 13
вищезазначеного Порядку визначено, що
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у п.11
цього Порядку, протягом 10 календарних
днів після ознайомлення із записом
митного органу про їх подання. За
вмотивованою заявою декларанта такий
строк продовжується. У разі відмови
подати додаткові документи декларант
робить відповідний запис із
зазначенням дати, прізвища та
проставлення свого підпису на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Таким чином, судами попередніх
інстанцій було обґрунтовано визнано
протиправним та скасовано рішення
Митниці про визначення митної вартості
товарів.

Згідно ч. 1 ст. 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Колегія суддів дійшла висновку, що
рішення судів постановлені з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно,
підстав для їх скасування з мотивів,
викладених в касаційній скарзі, немає.

Керуючись ст.,ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України,

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Івано-Франківської
митниці Державної митної служби
України залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 15
грудня 2010 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, визначених
статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді:
Сірош М.В.

Рибченко А.О.

Юрченко В.П.