Справа № 436/2772/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/18923/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів Зайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,розглянувши в письмовому
провадженні касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська на
постанову Кам'янобрідського районного
суду м. Луганська від 18 грудня 2013 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська про
визнання дій неправомірними та
покладення зобов'язань, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до управління Пенсійного фонду
України в Артемівському районі м.
Луганська (далі - УПФ в Артемівському
районі м. Луганська) про визнання дій
УПФ в Артемівському районі м. Луганська
щодо відмови у здійсненні їй
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
неправомірними, зобов'язання УПФ в
Артемівському районі м. Луганська
здійснити перерахунок та виплатити їй
щомісячне грошове утримання судді у
відставці з 01 січня 2013 року по 02 червня
2013 року включно у розмірі 80 відсотків
грошового утримання судді, працюючого
на відповідній посаді, зобов'язання УПФ
в Артемівському районі м. Луганська
здійснити перерахунок та виплату
довічного щомісячного грошового
утримання судді у відставці з 03 червня
2013 року по безстроково у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
працюючого на відповідній посаді, із
збільшенням на два відсотка заробітку
розміру щомісячного довічного
грошового утримання за кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років, але не більше 90 відсотків
заробітної плати, без обмеження
граничного довічного грошового
утримання та з індексацією.

Постановою Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 18
грудня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність
УПФ в Артемівському районі м. Луганська
щодо відмови ОСОБА_4 у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці з 01 січня
2013 року.

Зобов'язано УПФ в Артемівському районі
м. Луганська здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_4 щомісячне грошове
утримання судді у відставці з 01 січня
2013 року по 02 червня 2013 року включно у
розмірі 80% грошового утримання судді,
працюючого на відповідній посаді,
розмір якого становить 15451 грн., але не
більше десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність з урахуванням
здійснених виплат.

Зобов'язано УПФ в Артемівському районі
м. Луганська здійснити перерахунок та
виплатити ОСОБА_4 щомісячне грошове
утримання судді у відставці з 03 червня
2013 року у розмірі 80% грошового
утримання судді, працюючого на
відповідній посаді, розмір якого
складається з 10 мінімальних заробітних
плат та доплати за вислугу років у
розмірі 80% зі збільшенням за кожний рік
роботи на посаді судді понад 20 років на
два відсотка заробітку щомісячного
довічного грошового утримання, але не
більше ніж 90% заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання, з урахуванням здійснених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі УПФ в
Артемівському районі м. Луганська,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що відповідно до
Постанови Верховної Ради України від 22
грудня 2011 року № 4245-VI «Про звільнення
суддів» ОСОБА_4 звільнено з посади
судді Артемівського районного суду
міста Луганська у зв'язку із поданням
заяви про відставку.

Позивач має статус судді у відставці та
перебуває на обліку в УПФ в
Артемівському районі м. Луганська, з 31
грудня 2011 року отримує щомісячне
довічне грошове утримання як суддя у
відставці.

Згідно з довідкою територіального
управління Державної судової
адміністрації України в Луганській
області від 09 грудня 2013 року стаж
роботи позивача станом на 30 грудня 2012
року складає 36 років 08 місяців 12 днів,
суддівська винагорода судді у
відставці ОСОБА_4 станом на 01 грудня 2012
року становить 15451,20 грн., в тому числі:
оклад 8584,00 грн. Розмір посадового
окладу працюючого судді станом на 01
січня 2013 року становить 11470,00 грн.

ОСОБА_4 звернулася до УПФ в
Артемівському районі м. Луганська із
заявою про перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці у зв'язку із збільшенням
розміру прожиткового мінімуму,
установленого для осіб, які втратили
працездатність.

Листом від 24 червня 2013 року № 153/Р-12 УПФ
в Артемівському районі м. Луганська
повідомило позивачу, що розмір її
пенсії з урахуванням постанови
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 05 вересня 2012 року по
справі № 2а-62/12 на теперішній час
складає 8940 грн.

Перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_4 з 2013 року не здійснено.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції зазначив, що з 01
січня 2013 року по 02 червня 2013 року
позивач має право на отримання
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до статті 138
Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» (в редакції станом на 02
червня 2013 року) у розмірі 80 відсотків
грошового утримання судді, працюючого
на відповідній посаді, з якого було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, розмір якого
становить 15451 грн., але не більше десяти
прожиткових мінімумів, установлених
для осіб, які втратили працездатність.

З 03 червня 2013 року до спірних
правовідносин підлягають застосуванню
частини 3, 5 статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» в
редакції внесених змін Законом України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», а тому позивач має право на
перерахунок та виплату щомісячного
грошового утримання судді у відставці
з 03 червня 2013 року у розмірі 80 відсотків
грошового утримання судді працюючого
на відповідній посаді, розмір якого
складається з 10 мінімальних заробітних
плат та доплати за вислугу років у
розмірі 80 % відсотків зі збільшенням за
кожний рік роботи на посаді судді понад
20 років на два відсотка заробітку
щомісячного довічного грошового
утримання, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Суд зазначив, що у зв'язку із тим, що
грошове утримання судді, який працює на
посаді, з якої позивач вийшов у
відставку, збільшилось, тому
відповідач зобов'язаний збільшити
щомісячне довічне грошове утримання
ОСОБА_4, як судді у відставці.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що оскільки розмір довічного
грошового утримання суддів у відставці
безпосередньо пов'язаний з розміром
заробітної плати працюючих суддів
відповідних судів, тому позивач має
право на перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання у
зв'язку із збільшенням грошового
утримання судді, який працює на посаді,
з якої вийшов у відставку, а дії
відповідача щодо відмови у здійсненні
такого перерахунку є неправомірними.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновком суду першої інстанції та
залишив постанову Кам'янобрідського
районного суду м. Луганська від 18
грудня 2013 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із висновками судів
першої та апеляційної інстанцій із
огляду на наступне.

Згідно з частиною 4 статті 47 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів» незалежність судді
забезпечується окремим порядком
фінансування та організаційного
забезпечення діяльності судів,
установленим законом, належним
матеріальним та соціальним
забезпеченням судді.

Частиною 2 статті 129 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів»
передбачено, що суддівська винагорода
складається з посадового окладу та
доплат за вислугу років, перебування на
адміністративній посаді в суді,
науковий ступінь, роботу, яка
передбачає доступ до державної
таємниці.

Відповідно до частини 1 статті 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» суддя, який вийшов у відставку,
після досягнення чоловіками віку 62
роки, жінками - пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу»,
або за його вибором щомісячне довічне
грошове утримання.

Частиною 3 статті 138 Закону «Про
судоустрій і статус суддів», який
набрав чинності з 30 липня 2010 року, було
встановлено, що щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Законом України від 8 липня 2011 року №
3668-VI «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», який набрав чинності з 1
жовтня 2011 року, частину третю статті 138
Закону «Про судоустрій і статус
суддів» викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України
від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 у справі
за конституційним поданням Верховного
Суду України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
окремих положень статті 2, абзацу
другого пункту 2 розділу II «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справа
щодо змін умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) визнано
такою, що не відповідає Конституції
України (є неконституційною) зокрема,
частину 3 статті 138 Закону «Про
судоустрій і статус суддів» у редакції
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI.

У цьому рішенні Конституційний Суд
України зазначив, зокрема, що
конституційний статус судді
передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому, у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Згідно з частиною 5 статті 109 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» за суддею, звільненим за його
заявою про відставку, зберігається
звання судді га гарантії
недоторканності, встановлені для судді
до його виходу у відставку.

Оскільки ОСОБА_4 є суддею у відставці,
за нею зберігається звання судді і такі
ж гарантії недоторканності та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку, при вирішенні даного спору
підлягає застосуванню чинна на час
спірних правовідносин частина 3 статті
138 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів», а тому УПФ в
Артемівському районі м. Луганська,
відмовивши позивачу у перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці з 01 січня
2013 року діяло не на підставі, поза
межами повноважень та у спосіб, що
суперечить Конституції України та
законам України.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для скасування або
зміни прийнятих ними рішень відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій, підстав
для задоволення касаційної скарги
немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Артемівському районі м. Луганська
залишити без задоволення, а постанову
Кам'янобрідського районного суду м.
Луганська від 18 грудня 2013 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 березня
2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: