Справа № 2-а/1316/184/2012
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 р.
Справа № 876/11903/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю: секретаря судового засідання
Сідельник Г. М.

представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 24 січня 2012 року
про відмову у відкритті провадження по
справі №1316/195/2012 за адміністративним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого
комітету Зубрянської сільської ради,
ОСОБА_4, третя особа - Управління
Держкомзему у Пустомитівському районі
Львівської області про визнання
документів нечинними, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до
Пустомитівського районного суду
Львівської області з адміністративним
позовом до Виконавчого комітету
Зубрянської сільської ради, ОСОБА_4,
третя особа - Управління Держкомзему у
Пустомитівському районі Львівської
області, в якому просили визнати
протиправним рішення виконавчого
комітету Зубрянської сільської ради
від 10 квітня 1997 року №30 та скасувати
його, визнати нечинним Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ЛВ №17745, виданий ОСОБА_4
виконавчим комітетом Зубрянської
сільської ради 23 грудня 1997 року;
зобов'язати виконавчий комітет
Зубрянської сільської ради прийняти
рішення, яким встановити спільне
користування позивачами та ОСОБА_4
земельною ділянкою та визначити в
натурі межі такої ділянки.

Ухвалою Пустомитівського районного
суду Львівської області від 24 січня 2012
року у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету
Зубрянської сільської ради, ОСОБА_4,
третя особа - Управління Держкомзему у
Пустомитівському районі Львівської
області про визнання документів
нечинними, відмовлено.

З таким судовим рішенням суду першої
інстанції не погодилася ОСОБА_2 і
оскаржила його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати оскаржувану ухвалу
та направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник
особи, яка подала апеляційну скаргу
(позивача), підтримав викладені у
апеляційній скарзі доводи, вважає
ухвалу суду першої інстанції такою, що
підлягає скасуванню з наведених в
апеляційній скарзі підстав.

ОСОБА_3 в судове засідання не прибув та
представника не направив, а також не
направили в судове засідання
представників відповідачі та третя
особа, хоча належним чином та у
встановленому законом порядку були
повідомлені про дату, час та місце
судового засідання у справі.

Також, від вказаних осіб відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі чи участі їх представників.

Вищевикладені обставини у
відповідності до ст. 196 ч. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
не перешкоджають розгляду справи в
судовому засіданні за відсутності
вказаних осіб.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
доводи представника позивача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив із змісту
ст.15 Цивільного процесуального кодексу
України, згідно якої суди в порядку
цивільного судочинства розглядають
справи про захист порушених,
невизнаних або оспорюваних прав, що
виникають із цивільних, житлових,
земельних та інших правовідносин, тому
заявлений позов не належить розглядати
в порядку адміністративного
судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Статтями 2, 4, 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено завдання адміністративного
судочинства та порядок реалізації
права на судовий захист у сфері
публічно правових відносин. Зокрема,
завданням адміністративного
судочинства України є захист прав,
свобод та інтересів фізичних осіб у
сфері публічно правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень при здійсненні ними
владних управлінських функцій. Кожна
особа має право в порядку,
встановленому Кодексом
адміністративного судочинства
України, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушено
її права та інтереси і на вказаний спір
поширюється юрисдикція
адміністративних судів. Тобто,
адміністративним судам підсудні
публічно правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно - правові спори, зокрема: спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно - правових
актів чи правових актів індивідуальної
дії), дій чи бездіяльності.

При визначенні юрисдикції справи,
необхідно виходити з характеру
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач, суб'єктного складу сторін,
предмету спірних правовідносин.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
«суб'єктом владних повноважень»
визначено орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхню
посадову чи службову особу, іншого
суб'єкта при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно, прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

Як вбачається із позовної заяви,
позивачі просять суд визнати
протиправними рішення виконавчого
комітету Зубрянської сільської ради
від 10 квітня 1997 року №30 та скасувати
його, визнати нечинним Державний акт на
право приватної власності на землю
серії ЛВ №17745, виданий ОСОБА_4
виконавчим комітетом Зубрянської
сільської ради 23 грудня 1997 року;
зобов'язати виконавчий комітет
Зубрянської сільської ради прийняти
рішення, яким встановити спільне
користування позивачами та ОСОБА_4
земельною ділянкою та визначити в
натурі межі такої ділянки.

Звертаючись до адміністративного суду
позивачі фактично мають намір
захистити порушене право на земельну
ділянку.

Тобто, позивачі звернулися до суду з
позовом з приводу порушеного права, а
також оспорюють право власності іншої
особи, що виникає із земельних
правовідносин і бажаним для позивачів
результатом є захист приватного
інтересу та припинення права власності
на земельну ділянку іншої особи, а
відтак даний спір не є публічно -
правовим.

Згідно статті 116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону. Набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування. Порушені
права землекористувачів підлягають
захисту в порядку, передбаченому
статтею 152 Земельного кодексу України.

Статтею 12 Земельного кодексу України
орган місцевого самоврядування у
земельних правовідносинах визначено
як рівноправного суб'єкта цих
правовідносин, а не як суб'єкта владних
повноважень в розумінні ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Таким чином, колегія суддів
апеляційного суду дійшла до висновку,
що після оформлення відповідно до
чинного законодавства права власності
на земельну ділянку виник спір про
право цивільне, а відтак і захищати
свої права та інтереси особи повинні у
способи, визначені у ст. 152 Земельного
кодексу України та ст. 16 Цивільного
кодексу України, а також у
відповідності до ст. 15 Цивільного
процесуального кодексу України.

Виходячи зі змісту статті 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: визнання
права; визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Разом з тим, відповідно до статті 15
Цивільного процесуального кодексу
України суди розглядають в порядку
цивільного судочинства справи про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Враховуючи викладене, підстави для
розгляду справи в порядку
адміністративного судочинства
відсутні.

Відповідно до вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

На підставі системного аналізу
вказаних правових норм, враховуючи
вищевикладені обставини, колегія
суддів апеляційного суду приходить до
висновку, що оскаржувана ухвала суду
першої інстанції відповідає
вищевказаним вимогам і при її
постановленні були дотримані
процесуальні норми.

Порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи
згідно ст. 204 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставами для
скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду.

Проте, доводи апеляційної скарги щодо
порушення судом першої інстанції
процесуальних норм не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджені
матеріалами справи, а тому такі доводи
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

При цьому, посилання особи, яка подала
апеляційну скаргу на наявні в
оскаржуваному судовому рішенні описки,
не можуть бути підставою для
скасування правильної по суті ухвали
суду першої інстанції.

Тому, апеляційної скаргу позивача слід
залишити без задоволення, а ухвалу суду
першої інстанції відповідно - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 200, 204, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а ухвалу Пустомитівського
районного суду Львівської області від
24 січня 2012 року про відмову у відкритті
провадження у справі № 1316/184/2012 за
адміністративним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до Виконавчого комітету
Зубрянської сільської ради, ОСОБА_4,
третя особа - Управління Держкомзему у
Пустомитівському районі Львівської
області про визнання документів
нечинними - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу в повному обсязі
складено 14 жовтня 2014 року.