Справа № 826/10487/14
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2014 року 09:10 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді
Кузьменко А.І., при секретарі Яцюті М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомВідкритого недержавного
пенсійного фонду «Столичний
Резерв»доФонду гарантування вкладів
фізичних осіб провизнання дії
протиправними та зобов'язання вчинити
Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Столичний Резерв» (далі по тексту -
позивач, ВНПФ «Столичний Резерв»)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
(далі по тексту - відповідач, Фонд), в
якому просить визнати протиправною
бездіяльність Фонду щодо неповернення
розміщених у Публічному акціонерному
товаристві «Банк Форум» (далі по тексту
- ПАТ «Банк Форум») згідно генерального
договору банківського вкладного
(депозитного) рахунку №211 від 28 березня
2013 року та договору банківського
вкладу (депозиту) «Строковий» №211/1 від
28 березня 2013 року та зобов'язати Фонд
повернути зазначені грошові кошти.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 23 липня 2014 року
відкрито провадження у справі та
призначено її до судового розгляду на 30
У судове засідання 30 липня 2014 року
з'явився представник відповідача.
Представник позивача не з'явився,
надіслав клопотання про відкладення
розгляду справи, за результатами
розгляду якого, враховуючи приписи
частини 1 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд відклав розгляд справи на
04 серпня 2014 року.
У судове засідання 04 серпня 2014 року
з'явились представники сторін,
представник позивача заявив
клопотання про оголошення перерви для
надання додаткових доказів на
обґрунтування позову. За результатами
розгляду заявленого клопотання, суд
оголосив перерву до 13 серпня 2014 року.
У судовому засіданні 13 серпня 2014 року
представник позивача наполягав на
задоволенні позову. Представник
відповідача проти задоволення позову
У порядку частини 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
представники сторін надали суду
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження, що
стало підставою для постановлення
судом 13 серпня 2014 року ухвали про
перехід до розгляду справи в
письмовому провадженні та зобов'язання
представників сторін подати додаткові
докази по справі.
На виконання вимоги суду 15 серпня 2014
року представником відповідача через
канцелярію суду надано інформацію,
витребувану судом, а представником
позивача 15 та 21 серпня 2014 року надано
додаткові письмові пояснення по
справі.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.
28 березня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством «Банк Форум»
та Непідриємницьким товариством
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«Столичний Резерв», від імені та за
рахунок якого на підставі договору про
управління активами недержавного
пенсійного фонду від 21 вересня 2007 року
№8-КУА виступило Приватне акціонерне
товариство «Компанія з управління
активами «Національний резерв»,
укладено генеральний договір
банківського вкладного (депозитного)
рахунку №211.
Відповідно до умов названого договору
його предметом є відкриття банком
вкладнику вкладного (депозитного)
рахунку і розміщення на платній основі
тимчасово вільних коштів /банківських
Розмір залучених коштів / банківських
металів вкладника, процентна ставка,
строк користування залученими банком
коштами / банківськими металами
вкладника (строк вкладу (депозиту)
обумовлюється в договорах
банківського вкладу (депозиту), які є
невід'ємними частинами цього
генерального договору.
Пунктом 3.1. договору закріплено, що банк
відкриває вкладнику вкладний
Порядок зарахування коштів /
банківських металів на депозитний
рахунок та повернення їх вкладнику
врегульований розділом 4 генерального
Так, пунктом 4.1 закріплено, що на
підставі відповідного договору
депозиту вкладник здійснює переказ
грошових коштів / банківських металів
на депозитний рахунок у безготівковій
формі із свого реєстраційного рахунку,
який зазначений в розділі «Адреси,
Реквізити та підписи Сторін»
відповідного договору депозиту
протягом 3-х банківських днів з дня
підписання кожного депозитного
Повернення вкладу або його частини з
депозитного рахунку, згідно пункту 4.3
генерального договору, здійснюється
банком самостійно шляхом переказу в
безготівковій формі на реєстраційний
рахунок вкладника, який зазначений в
розділі «Адреси, Реквізити та підписи
Сторін» відповідного договору
депозиту, за умови наявності файлу -
відповіді про відкриття депозитного
рахунку з відміткою про взяття цього
рахунку на облік органом державної
У той же час, пунктом 6.1.4 пункту 6.1
розділу 6 генерального договору, який
називається «Права та обов'язки
сторін», банк зобов'язаний при умові, що
майнові права по відповідному договору
депозиту не знаходяться у заставі та
(або) не обтяжені зобов'язаннями, які
виникають в силу закону, і за наявності
файлу - відповіді про відкриття
вкладного (депозитного) рахунку з
відмітною про взяття цього рахунку на
облік органом державної податкової
служби на вимогу вкладника повернути
вклад та сплатити проценти,
передбачені відповідним договором
Згідно з пунктом 9.1 генерального
договору, усі зміни, доповнення до
цього договору є його невід'ємними
частинами, здійснюються в письмовій
формі, підписуються уповноваженими
представниками сторін.
На підставі зазначеного договору 28
березня 2013 року між зазначеними
суб'єктами підписано договір
банківського вкладу (депозиту)
«Строковий» №211/1.
Відповідно до пункту 1 зазначеного
договору вкладник розміщує на
депозитному рахунку тимчасово вільні
до 27 березня 2014 року.
На суму вкладу банк нараховує і
виплачує проценти у розмірі 20,00%
(двадцять процентів) річних.
Будь-яких положень щодо повернення
грошових коштів, розміщених на
депозитному рахунку, відмінних від
положень генерального договору
договір банківського вкладу (депозиту)
«Строковий» №211/1 не містить.
У зв'язку з прийняттям Національним
банком України 13 червня 2014 року
постанови №355 «Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ
«Банк Форум», 17 червня 2014 року ПАТ
«Компанія з управління активами
«Національний резерв», яка діє від
імені позивача на підставі договорів
про управління активами недержавного
пенсійного фонду від 21 вересня 2007 року
№8-КУА та від 02 червня 2014 року №3-КУА,
звернулось до ПАТ «Банк Форум»
Уповноваженої особи Фонду на тимчасову
адміністрацію ОСОБА_1 із заявою № 229 про
повернення грошових коштів.
Посилаючись на неотримання відповіді
за результатами розгляду зазначеної
заяви, позивач звернувся з відповідним
позовом до суду, в якому просить
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо неповернення
та зобов'язати останнього повернути
зазначені кошти на поточний рахунок
В обґрунтування заявленого позову ВНПФ
«Столичний Резерв» зазначає, що активи
пенсійного фонду формуються за рахунок
внесків до пенсійного фонду та інших
надходжень по пенсійного фонду, а тому
за договором банківського кладу
власниками пенсійних коштів та
вкладниками в розумінні статті 2 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» є саме фізичні
особи - учасники позивача, на яких
розповсюджуються гарантії,
встановлені названим Законом.
Також позивач зауважує, що відповідно
до приписів частини 2 статті 48 Закону
України «Про недержавне пенсійне
забезпечення» та статті 50 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» активи не
можуть включатись до ліквідаційної
маси зберігача пенсійного фонду та
Крім того, ВНПФ «Столичний Резерв»
посилається на положення статті 636
Цивільного кодексу України, в силу якої
виконання договору на користь третьої
особи, в якому боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок на користь
третьої особи, яка встановлена або не
встановлена у договорі, може вимагати
як особа, яка уклала договір, так і
третя особа, на користь якої
передбачено виконання.
З викладеного позивачем зароблено
висновок, що незалежно від того на
підставі якого правочину активи
пенсійного фонду були розміщені у
банку (чи то за договором банківського
вкладу, чи то за договором про
управління активами) банк, що
ліквідується, зобов'язаний повернути
пенсійні активи в повному обсязі їх
законному розпоряднику, визначеному
Законом України «Про недержавне
пенсійне страхування».
Аналіз зазначених вище доводів
свідчить про те, що ВНПФ «Столичний
Резерв» вважає грошові кошти,
розміщені в ПАТ «Банк Форум» на
підставі договору банківського
вкладного (депозитного) рахунку
«Строковий» №211/1, є коштами фізичних
осіб - учасників фонду, які відповідно
до Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
підлягають поверненню в межах
граничної суми. Крім того, позивач
посилається на статтю 50 названого
Закону, згідно з якою саме активи
недержавних пенсійних фондів, що
перебувають в управлінні банку не
включаються до ліквідаційної маси
банку, а розпорядження цими активами
здійснюється відповідно до Закону
України «Про недержавне пенсійне
Під час розгляду справи судом
сторонами надано копію відповіді
Уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_1 від
01 липня 2014 року №3570-1/3.1, зі змісту якої
вбачається, що вимоги кредиторів банку,
що ліквідується, задовольняються в
порядку черговості, визначеній у
статті 52 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб», а
тому ПАТ «Компанія з управління
активами «Національний резерв» має
право протягом 30 днів з дня
опублікування у газетах «Урядовий
Кур'єр» та «Голос України» відомостей
про відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду заявити цій
особі свої вимоги до банку, зокрема
згідно укладених Генерального
договору банківського вкладного
(депозитного) рахунку №211 та договору
банківського вкладного (депозитного)
рахунку «Строковий» №211/1.
Щодо питання не включення до
ліквідаційної маси банку активів
недержавного пенсійного фонду, у листі
зазначено, що ПАТ «Банк Форум» не
здійснює управління активами ВНПФ
«Столичний Резерв» та не виконує
функції зберігача зазначеного фонду,
оскільки таких договорів між банком та
фондом не укладалось, а тому підстави
для не включення до ліквідаційної маси
будь-яких активів фонду відсутні.
Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд звертає увагу на
Правові, фінансові та організаційні
засади функціонування системи
гарантування вкладів фізичних осіб,
повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, порядок виплати
Фондом відшкодування за вкладами
встановлені Законом України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» від 23.02.2012р. №4452-VI з наступними
змінами та доповненнями у редакції на
час виникнення спірних правовідносин
(далі по тексту - Закон України від
23.02.2012р. № 4452-VI).
Відповідно до частини 1 статті 1
названого Закону ним встановлюються
правові, фінансові та організаційні
засади функціонування системи
гарантування вкладів фізичних осіб,
повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб (далі - Фонд),
порядок виплати Фондом відшкодування
за вкладами, а також регулюються
відносини між Фондом, банками,
Національним банком України,
визначаються повноваження та функції
Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
Положеннями статті 3 Закону України від
23.02.2012р. № 4452-VI закріплено, що Фонд є
юридичною особою публічного права, має
відокремлене майно, яке є об'єктом
права державної власності і перебуває
у його господарському віданні. Фонд є
суб'єктом управління майном,
самостійно володіє, користується і
розпоряджається належним майном,
вчиняючи стосовно нього будь-які дії,
що не суперечать законодавству та меті
Як зазначено у частині 1 статті 4
вказаного Закону, основним завданням
Фонду є забезпечення функціонування
системи гарантування вкладів фізичних
осіб та виведення неплатоспроможних
На виконання свого основного завдання
Фонд у порядку, передбаченому цим
Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо
організації виплат відшкодувань за
вкладами в разі прийняття рішення про
відкликання банківської ліцензії та
Згідно статті 11 Закону України від
23.02.2012р. № 4452-VI управління поточною
діяльністю Фонду здійснює Виконавча
Виконавча дирекція Фонду складається з
п'яти членів. Рішення виконавчої
дирекції Фонду приймаються на
засіданнях простою більшістю голосів
за умови участі в засіданні не менше
ніж чотирьох членів виконавчої
Повноваження Виконавчої дирекції
Фонду закріплені у статті 12 названого
Зокрема, частиною 3 згаданої статті
закріплено, що до повноважень
Виконавчої дирекції Фонду у сфері
забезпечення відшкодування коштів за
вкладами відноситься прийняття
рішення про відшкодування коштів за
вкладами у разі прийняття Національним
банком України рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку, а у сфері виведення
неплатоспроможних банків з ринку -
здійснює призначення та відсторонення
від виконання обов'язків уповноваженої
особи Фонду.

Також суд звертає увагу на пункт 2
частини 1 статті 14 Закону України від
23.02.2012р. № 4452-VI, яким закріплено, що у
відносинах з державними органами,
Національним банком України, банками,
міжнародними організаціями, іншими
юридичними та фізичними особами від
імені Фонду діє Директор - розпорядник
Фонду.

Відповідно до положень статті 20
названого Закону Фонд є єдиним
розпорядником коштів, акумульованих у
процесі його діяльності.

Кошти Фонду не включаються до
Державного бюджету України, не
підлягають вилученню і можуть
використовуватися Фондом виключно для:

1) виплати гарантованої суми
відшкодування вкладникам коштів за
вкладами відповідно до цього Закону;

2) покриття витрат, пов'язаних з
виконанням покладених на Фонд функцій
та повноважень, зокрема, пов'язаних з
процедурою виведення
неплатоспроможного банку з ринку, у
межах кошторису витрат Фонду,
затвердженого адміністративною радою
Фонду, у тому числі витрат Фонду,
передбачених пунктом 17 частини п'ятої
статті 12 цього Закону;

3) забезпечення поточної діяльності
Фонду, утримання його апарату, розвитку
його матеріально-технічної бази в
межах кошторису витрат, затвердженого
адміністративною радою Фонду;

4) надання фінансової підтримки
приймаючому банку;

5) надання позик працівникам Фонду в
межах кошторису витрат, затвердженого
адміністративною радою Фонду, та у
порядку, передбаченому
нормативно-правовими актами Фонду;

6) надання цільової позики для
авансування виплат вкладникам банку
відповідно до пункту 1 частини шостої
статті 36 цього Закону протягом дії
тимчасової адміністрації.

Згідно з приписами статті 26 Закону
України від 23.02.2012р. № 4452-VI Фонд
гарантує кожному вкладнику банку
відшкодування коштів за його вкладом.
Фонд відшкодовує кошти в розмірі
вкладу, включаючи відсотки, нараховані
на день прийняття рішення Національним
банком України про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних та
початку процедури виведення Фондом
банку з ринку, але не більше суми
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами, встановленого на
дату прийняття такого рішення,
незалежно від кількості вкладів в
одному банку. Сума граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами не
може бути меншою 200000 гривень.

Виконання зобов'язань Фонду перед
вкладниками здійснюється Фондом з
дотриманням вимог щодо найменших
витрат Фонду та збитків для вкладників
у спосіб, визначений цим Законом, у тому
числі шляхом передачі активів і
зобов'язань банку приймаючому банку,
продажу банку, створення перехідного
банку протягом дії тимчасової
адміністрації або виплати
відшкодування вкладникам після
ухвалення рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідації
банку.

Виплата відшкодування здійснюється з
урахуванням сум, сплачених вкладнику
протягом дії тимчасової адміністрації
у банку.

Частиною 2 та 6 названої статті також
закріплено, що вкладник набуває право
на одержання гарантованої суми
відшкодування коштів за вкладами за
рахунок коштів Фонду в межах
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами після прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію банку, а
завершує Фонд виплату гарантованих сум
відшкодування коштів за вкладами в
день внесення до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб запису про
ліквідацію банку як юридичної особи.

Порядок визначення вкладників, які
мають право на відшкодування коштів за
вкладами врегульований положеннями
статті 27 Закону України від 23.02.2012р. №
4452-VI.

Так, уповноважена особа Фонду протягом
трьох днів з дня прийняття рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку формує повний перелік
вкладників, в якому зазначає суму
відшкодування для кожного вкладника,
яка розраховується виходячи із
сукупного обсягу всіх його вкладів у
банку та нарахованих процентів та
інформацію про вкладника, яка має
забезпечувати його ідентифікацію
відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 5 названої статті
протягом шести днів з дня прийняття
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію банку виконавча
дирекція Фонду затверджує реєстр
вкладників для здійснення виплат
відповідно до наданого уповноваженою
особою Фонду переліку вкладників. Фонд
публікує оголошення про відшкодування
коштів вкладникам у газетах «Урядовий
Кур'єр», «Голос України» та на своїй
офіційній сторінці в мережі Інтернет
не пізніше ніж через сім днів з дня
прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку.

Аналіз наведених правових норм дає
підстави для висновку, що Фонд здійснює
відшкодування грошових коштів за
вкладами тільки за результатами
прийняття виконавчою дирекцією
рішення про затвердження реєстру
вкладників для здійснення виплат
відповідно до наданого уповноваженою
особою Фонду переліку вкладників, яке
підписує Директор - розпорядник Фонду.
За відсутності вкладника у зазначеному
реєстрі, підстави для проведення
виплат вкладнику банка у Фонду
відсутні.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи та зі змісту адміністративного
позову, ВНПФ «Столичний Резерв»
відповідне рішення Фонду про
затвердження реєстру вкладників для
здійснення виплат не оскаржував.

Аналізуючи доводи позивача щодо не
включення активів недержавних
пенсійних фондів, що перебувають в
управлінні банку до ліквідаційної маси
банку, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Нормативно-правовим актом, який
визначає правові, економічні та
організаційні засади недержавного
пенсійного забезпечення в Україні та
регулює правовідносини, пов'язані з цим
видом діяльності, є Закон України «Про
недержавне пенсійне забезпечення» від
09.07.2003р. №1057-IV з наступними змінами та
доповненнями у відповідній редакції
(далі по тексту - Закон України від
09.07.2003р. №1057-IV).

Згідно з частиною 1 статті 2 названого
Закону система недержавного
пенсійного забезпечення - це складова
частина системи накопичувального
пенсійного забезпечення, яка
ґрунтується на засадах добровільної
участі фізичних та юридичних осіб, крім
випадків, передбачених законами, у
формуванні пенсійних накопичень з
метою отримання учасниками
недержавного пенсійного забезпечення
додаткових до загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування
пенсійних виплат.

При цьому, суб'єктами недержавного
пенсійного забезпечення, зокрема, є
недержавні пенсійні фонди (частина 2
статті 2).

Приписами статті 1 Закону України від
09.07.2003р. №1057-IV передбачено, що
недержавний пенсійний фонд - це
юридична особа, створена відповідно до
цього Закону, яка має статус
неприбуткової організації
(непідприємницького товариства),
функціонує та провадить діяльність
виключно з метою накопичення пенсійних
внесків на користь учасників
пенсійного фонду з подальшим
управлінням пенсійними активами, а
також здійснює пенсійні виплати
учасникам зазначеного фонду у
визначеному цим Законом порядку.

Відповідно до положень статті 48
зазначеного Закону пенсійні активи, що
накопичуються у пенсійному фонді,
можуть бути використані виключно для
цілей інвестиційної діяльності фонду,
виконання зобов'язань фонду перед його
учасниками та оплати витрат, пов'язаних
із здійсненням недержавного
пенсійного забезпечення.
Використання пенсійних активів для
інших цілей забороняється.

Згідно з частиною 1 статті 51 Закону
України від 09.07.2003р. №1057-IV сума
пенсійних коштів усіх учасників
пенсійного фонду дорівнює чистій
вартості активів пенсійного фонду.

Відповідно до статті 1 цього Закону
чиста вартість активів пенсійного
фонду - різниця між вартістю активів
пенсійного фонду на день проведення
підрахунку та сумою зобов'язань
пенсійного фонду, що підлягають
виконанню на день проведення
підрахунку.

У той же час, у частині 3 статті 6 Закону
України від 09.07.2003р. №1057-IV закріплено,
що активи пенсійного фонду формуються
за рахунок внесків до пенсійного фонду
(пенсійних внесків) та інших надходжень
до пенсійного фонду.

З огляду на викладене, враховуючи
позицію, викладену в постанові
Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 жовтня 2013
року та ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 23
квітня 2014 року у справі №826/6309/13-а за
позовом Непідприємницького товариства
«Відкритий недержавний пенсійний фонд
«ВСІ» до Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб, уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на ліквідацію публічного
акціонерного товариства «Банк
«Таврика» ОСОБА_1 про визнання дій
протиправними, зобов'язання вчинити
дії, суд приходить до висновку, що
обов'язковою умовою для повернення
грошових коштів, розміщених в
банківській установі недержавним
пенсійним фондом, є встановлення факту
належності таких коштів до складу
пенсійних внесків учасників фонду.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, а саме копії генерального
договору банківського вкладного
(депозитного) рахунку №211 від 28 березня
2013 року та укладеного на його підставі
договору банківського вкладу
(депозиту) «Строковий» №211/1 від 28
березня 2013 року, грошові кошти внесені
на депозитний рахунок були
перераховані з реєстраційного рахунку,
зазначеного в розділі «Адреси,
Реквізити та підписи Сторін», який є
рахунком ПАТ «Компанія з управління
активами «Національний резерв», а не
позивача.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в
заяві №229 від 17 червня 2014 року про
повернення грошових коштів ПАТ
«Компанія з управління активами
«Національний резерв», в порушення
пункту 4.3 генерального договору
банківського вкладного (депозитного)
рахунку №211 від 28 березня 2013 року,
вказує рахунок для повернення коштів
інший, ніж визначений умовами цього
договору.

З огляду на ненадання позивачем під час
розгляду справи документів на
підтвердження того, що грошові кошти у
сумі 32000,00 грн. зараховані на депозитний
рахунок є коштами ВНПФ «Столичний
Резерв», тобто надійшли з його
рахунків, та складають саме активи
пенсійного фонду, сформовані за
рахунок внесків до пенсійного фонду
(пенсійних внесків), зокрема, реєстр
фізичних осіб, на користь яких
позивачем укладено договір
банківського вкладу, в якому зазначено
прізвища та інші дані таких осіб,
розміри належних їм сум вкладу, суд
позбавлений можливості встановити
факт належності таких коштів до складу
пенсійних внесків учасників
пенсійного фонду, що свідчить про
недоведеність обгрунтованості
позовних вимог.

За таких підстав суд не приймає до
уваги посилання позивача на порушення
відповідачем вимог Закону України від
23.02.2012р. № 4452-VI в частині не повернення
грошових коштів у сумі 32000,00 грн., як
таких, що є вкладами саме фізичних осіб
- членів ВНПФ «Столичний Резерв».

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У разі неможливості надати докази на
підтвердження своєї позиції, сторони
наділені правом заявити клопотання про
витребування таких доказів судом.

У той же час, частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Наведена норма кореспондується з
положеннями частини 2 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в якій закріплено, що суд
апеляційної інстанції може дослідити
докази, які не досліджувалися у суді
першої інстанції, з власної ініціативи
або за клопотанням осіб, які беруть
участь у справі, якщо визнає
обґрунтованим ненадання їх до суду
першої інстанції або необґрунтованим
відхилення їх судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про ненадання позивачем
доказів, які б підтвердили
обґрунтованість викладених у
адміністративному позові вимог.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.І. Кузьменко