Справа № 2а-8841/11/2670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/31481/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача Усенко Є.А.

суддів: Веденяпіна О.А.,Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.11.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012

у справі № 2а-8841/11/2670 Окружного
адміністративного суду м. Києва

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Айбокс»

до Державної податкової інспекції у
Печерському районі м. Києва

про визнання протиправними та
скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
23.11.2011, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012,
позов задоволено повністю: визнані
протиправними та скасовані податкові
повідомлення-рішення від 14.04.2011 № 03062308,
від 21.04.2011: № 03542308, № 03532308, № 03562308, №
03552308, № 03482308, № 03472308, № 03512308, № 03522308; від
02.06.2011: № 05322308, № 05332308, від 09.06.2011 № 06122308,
винесені ДПІ у Печерському районі м.
Києва.

У касаційній скарзі ДПІ у Печерському
районі м. Києва просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення з
підстав неправильного застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального права та прийняти нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надати
заперечення на касаційну скаргу.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для застосування
штрафних (фінансових) санкцій, згідно з
податковими повідомленнями-рішеннями
з приводу правомірності яких виник
спір, стали висновки податкових
органів, викладені в актах перевірки
від 28.03.2011 № 024599/0475/26/55/23/34046074, від 31.03.2011
№ 024601/0482/26/55/23/34046074, від 31.03.2011 №
024603/0480/26/55/23/34046074, від 31.03.2011 №
024600/0481/26/55/23/34046074, від 14.04.2011 № 03062308, від
20.05.2011 № 000525/0717/26/23/34045966, від 04.05.2011 №
001095/0807/26/55/23/34046074 про порушення
позивачем пунктів 1 та 2 ст.3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (Закон № 265/95-ВР),
а саме: здійснення операцій з
дистанційного поповнення рахунків
засобів мобільного зв`язку без
застосування реєстратора
розрахункових операцій (РРО) за
допомогою програмно-технічних
комплексів самообслуговування (ПТКС),
який не переведений у фіскальний режим.
Крім того, перевіряючими встановлені
порушення норм ст. 3 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» (Закон №
98/96-ВР), а саме: здійснення торгівельної
діяльності без наявності торгового
патенту

На підставі висновків актів перевірки
відповідач прийняв наступні податкові
повідомлення-рішення, якими до
позивача застосовані штрафні
(фінансові) санкції (штрафи): від 14.04.2011
№ 03062308 у сумі 1,00 грн., від 21.04.2011: № 03542308
у сумі 2881,00 грн., № 03532308 у сумі 25,00 грн., №
03562308 у сумі 4481,00 грн., № 03552308 у сумі 25,00
грн., № 03482308 у сумі 1001, 00 грн., № 03472308 у
сумі 7,00 грн., № 03512308 у сумі 25,00 грн., №
03522308 у сумі 2641,00 грн.; від 02.06.2011: № 05322308 у
сумі 25,00 грн., № 05332308 у сумі 961,00 грн., від
09.06.2011 № 06122308 у сумі 125,00 грн.

У судовому процесі встановлено, що
позивач надавав послуги з
дистанційного поповнення рахунків
засобів мобільного зв`язку за
допомогою програмно-технічних
комплексів самообслуговування (ПТКС).

Згідно зі статтею 1 Закону № 265/95-ВР
реєстратори розрахункових операцій
застосовуються фізичними особами -
суб'єктами підприємницької діяльності
або юридичними особами (їх філіями,
відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами) (далі - суб'єкти
підприємницької діяльності), які
здійснюють операції з розрахунків в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, а також
уповноваженими банками та суб'єктами
підприємницької діяльності, які
виконують операції купівлі-продажу
іноземної валюти.

Розрахунковою операцією відповідно до
статті 2 цього Закону є приймання від
покупця готівкових коштів, платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо
за місцем реалізації товарів (послуг),
видача готівкових коштів за повернутий
покупцем товар (ненадану послугу), а у
разі застосування банківської
платіжної картки - оформлення
відповідного розрахункового документа
щодо оплати в безготівковій формі
товару (послуги) банком покупця або, у
разі повернення товару (відмови від
послуги), оформлення розрахункових
документів щодо перерахування коштів у
банк покупця.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ст. 3 Закону
№ 265/95-ВР суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:
проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок; видавати
особі, яка отримує або повертає товар,
отримує послугу або відмовляється від
неї, розрахунковий документ
встановленої форми на повну суму
проведеної операції.

Пунктом 2 ст. 9 цього Закону визначено,
що реєстратори розрахункових операцій
та розрахункові книжки не
застосовуються при виконанні усіх
банківських операцій (крім операцій з
купівлі-продажу іноземної валюти).

За змістом статті 2 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
розрахункові банківські операції - це
рух грошей на банківських рахунках,
здійснюваний згідно з розпорядженнями
клієнтів або в результаті дій, які в
рамках закону призвели до зміни права
власності на активи.

Згідно з частиною першою статті 295
Господарського кодексу України (далі -
ГК) комерційне посередництво
(агентська діяльність) є
підприємницькою діяльністю, що полягає
в наданні комерційним агентом послуг
суб'єктам господарювання при
здійсненні ними господарської
діяльності шляхом посередництва від
імені, в інтересах, під контролем і за
рахунок суб'єкта, якого він
представляє.

Комерційним агентом, відповідно до
частини другої цієї статті, може бути
суб'єкт господарювання, який за
повноваженням, основаним на
агентському договорі, здійснює
комерційне посередництво.

З метою впорядкування здійснення
банками, платіжними організаціями
та/або членами платіжних систем
операцій із застосуванням ПТКС
Правління Національного банку України
5 березня 2008 року прийняло постанову,
відповідно до пункту 1 якої операції
(приймання готівки для подальшого
переказу, операції за допомогою
спеціальних платіжних засобів та інші
операції, пов'язані з рухом коштів) із
застосуванням ПТКС, до яких згідно з їх
функціональними можливостями належать
банківські автомати
самообслуговування, депозитні
банкомати, платіжні термінали,
термінали самообслуговування тощо,
можуть здійснювати банки і
небанківські фінансові установи, які
відповідно до законодавства України
отримали відповідну ліцензію/дозвіл
щодо переказу коштів органів державної
влади, що здійснюють державне
регулювання відповідних ринків
фінансових послуг, і є платіжними
організаціями та/або членами платіжної
системи, а також суб'єкти
господарювання, які уклали агентські
договори з банками.

Аналіз наведених правових норм дає
підстави для висновку, що здійснювані
позивачем як агентом банку операції з
приймання від споживачів послуг
платежів (готівки) для подальшого їх
переказу на рахунок постачальника
послуг з використанням ПТКС, які
виконуються від імені, в інтересах, під
контролем і за рахунок банку, є
розрахунковими банківськими
операціями, при виконанні яких РРО та
розрахункові книжки відповідно до
вимог статті 9 Закону № 265/95-ВР не
застосовуються.

Таке правозастосування відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від
19.03.2013 у справі за позовом ТОВ «Айбокс»
до ДПІ у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
рішення, яка у силу норм ст. 244-2 КАС
України є обов'язковим для всіх судів
України.

Відповідно до частини 1 ст. 3 Закону
України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» (Закон №
98/96-ВР) (у редакції Закону України від
01.07.2009) патентуванню підлягає
торговельна діяльність, що
здійснюється суб'єктами
підприємницької діяльності або їх
структурними (відокремленими)
підрозділами у пунктах продажу
товарів.

Згідно частини 2 ст. 3 Закону № 98/96-ВР під
торговельною діяльністю слід розуміти
роздрібну та оптову торгівлю,
діяльність у торговельно-виробничій
(громадське харчування) сфері за
готівкові кошти, інші готівкові
платіжні засоби та з використанням
кредитних карток.

Суди попередніх інстанції,
встановивши, що позивач не здійснює
будь-якої торговельної діяльності, а
лише приймає платежі для подальшого
переказу грошових коштів, зробили
обґрунтований висновок, що така
діяльність позивача не підлягає
патентування, а тому підстави для
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, передбачених ст.8 Закону №
98/96-ВР відсутні.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність висновків
судів попередніх інстанцій, а отже
підстави для скасування оскаржуваних
судових рішень відсутні.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Печерському районі м. Києва
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 23.11.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Є.А. Усенко Судді:О.А.
Веденяпін В.П. Юрченко