Справа № 2-а/1970/2183/12
Суддя: Осташ А. В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-а/1970/2183/12

"20" жовтня 2014 р.
м.
Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Осташа А.В.
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до голови Львівського окружного
адміністративного суду

про визнання дій та рішення
неправомірними та відшкодування
шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
адміністративного суду з позовом до
голови Львівського окружного
адміністративного суду (далі -
відповідач) про визнання рішення та
дій щодо ненадання засвідчених копій
матеріалів справи №2-а-1850/11/1370
неправомірними та відшкодування
моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 4 липня 2012
року провадження у справі було закрито
з підстав, передбачених ч.1 ст.157 КАС
України, у зв'язку з тим, що справу не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2013 року вищезазначена ухвала суду
першої інстанції була залишена без
змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27 серпня 2014 року скасовано
ухвали Тернопільського окружного
адміністративного суду від 4 липня 2012
року, Львівського апеляційного
адміністративного суду від 6 листопада
2013 року, а справу направлено для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 16.09.2014 року
вказану справу №2а-1970/2183/12 прийнято до
провадження та призначено до розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України,
висновки і мотиви касаційного суду, з
яких скасовані рішення, є обов'язковими
для суду інстанції при розгляді справи.

Як видно з ухвали Вищого
адміністративного суду України від 27
серпня 2014 року, мотивами для скасування
судових рішень першої та апеляційної
інстанції послужило те, що суди
попередніх інстанцій прийшли до
помилкового висновку, що такий спір не
належить до юрисдикції
адміністративних судів, оскільки
позивачем не оскаржується законність
процесуальних актів чи діяння суду,
допущені при розгляді конкретної
справи, а предметом оскарження є
законність відмови голови суду у
наданні копій документів зі справи, по
якій провадження закрито і документи
знаходяться в архіві.

З врахуванням викладеного, суд при
новому розгляді даної справи враховує
вищенаведені висновки Вищого
адміністративного суду України.

Позивач тричі належним чином
повідомлявся про день та час слухання
справи, що підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення судових
повісток (а.с.126, 130, 144).

Від позивача 22.09.2014 та 06.10.2014 року на
адресу суду, надійшли клопотання, в
яких він просив проводити розгляд
справи в режимі відеоконференції. Дані
клопотання були вирішені ухвалами, які
направлялися позивачу рекомендованими
листами з повідомленням про вручення.

Позивач у судове засідання 20 жовтня 2014
року не з'явився, хоча про дату час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином. Про причини неявки суду
не повідомив, клопотання про розгляд
справи за його відсутності не подав.

Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився, надіславши до суду письмове
заперечення на адміністративний позов,
просив розгляд справи проводити за
його відсутності.

Враховуючи те, що ні позивач ні
відповідач в судове засідання не
з'явилися, суд вважає за можливе
відповідно до ч.6 ст.128 КАС України
розглянути дану справу в порядку
письмового провадження. До такого
висновку суд прийшов виходячи з
наступного:

Як зазначалось вище, позивач тричі
належним чином повідомлявся про день
та час слухання справи. Вирішуючи
клопотання позивача про розгляд справи
у режимі відеоконференції суд
роз'яснював позивачу його право на
подання заяви про розгляд справи за
його відсутності у випадку
неможливості з'явитися в судове
засідання. Позивачу також було
роз'яснено його процесуальні права на
подання додаткових доказів. Проте,
позивач в судові засідання не
з'являвся, клопотань про розгляд справи
за його відсутності не подавав та не
скористався правом на подання
додаткових доказів (крім тих які ним
були подані при подачі
адміністративного позову), а також не
подавав будь-яких клопотань про
витребування доказів судом. Відповідач
подав заяву про розгляд справи за його
відсутності.

Враховуючи вищевикладене, вимоги ч.1
ст. 122 КАС України, щодо розгляду справи
протягом розумного строку, а також
враховуючи, те, що зібраних у справі
доказів достатньо для з'ясування
обставин справи та прийняття рішення у
справі, суд вирішив розглянути дану
справу за відсутності сторін у порядку
письмово провадження.

Як видно з матеріалів справи, позовні
вимоги обґрунтовуються тим, що
позивачем 06.12.2011 року голові
Львівського окружного
адміністративного суду було подано
клопотання про надання судом
засвідчених копій матеріалів справи №
2а/1850/11/1370. Однак, 03.01.2011 року головою
Львівського окружного
адміністративного суду надано
відповідь, якою відмовлено у наданні
засвідчених копій адміністративного
позову та апеляційної скарги зі
змінами та доповненнями, з відміткою
про дату отримання відповідним судом.

З даним висновком позивач не згідний,
посилаючись на лист Державної судової
адміністрації України від 15.02.2012
№Ц-138/12, яким роз'яснено, що суди видають
засвідчені копії документів справи
згідно вимог п.9 ч.3 та ч.4 ст. 49 КАС
України та пункту 13.8 Інструкції з
діловодства в апеляційних та місцевих
адміністративних судах, затвердженої
наказом Державної судової
адміністрації України від 05.12.2006 року
№155.

Крім того, позивач просить
відшкодувати йому моральну шкоду
завдану неправомірним рішенням та дією
голови Львівського окружного
адміністративного суду, яку він оцінив
в розмірі 100 000 грн.

Відповідач подав суду письмове
заперечення на адміністративний позов,
просив розгляд справи проводити за
його відсутності. У письмових
запереченнях зазначив, що позивачем у
встановленому Законом порядку не
доведено факту порушення його права на
отримання засвідчених копій з
матеріалів справи №2а-1850/11/1370
передбачених ч.4 ст. 49 КАС України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що в задоволенні позову слід
відмовити, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 06.12.2011 року до
Львівського окружного
адміністративного суду надійшло
клопотання ОСОБА_1, адресоване на ім'я
голови Львівського окружного
адміністративного суду про надання
копій з матеріалів справи № 2а-1850/11/1370,
завірених судом, з відміткою
(відомостями) про дату отримання
відповідним судом.

Листом № 03-575373/11 від 03.01.2012 року за
підписом голови суду ОСОБА_1 було
надано відповідь на його клопотання
від 6 грудня 2011 року (а.с.5), в якому було
зазначено про те, що надавати завірені
судом копії з матеріалів справи не
входить до компетенції голови суду та
одночасно роз'яснено порядок отримання
таких копій.

Оскільки, голова Львівського окружного
адміністративного суду не здійснював
судочинство в адміністративній справі
№ 2а-1850/11/1370 безпосередньо то між ним та
позивачем виникли правовідносини у
зв'язку із здійсненням головою суду
управлінських функцій як посадової
особи органу державної влади - суду.

Відповідно до п. 13.8 Інструкції з
діловодства в апеляційних і місцевих
адміністративних судах, затвердженої
Наказом Державної судової
адміністрації України від 5 грудня 2006
року №155, із змінами, внесеними
наказами Державної судової
адміністрації України від 15 грудня 2008
року №134 та від 30 червня 2010 року № 87 (яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин), копії документів,
долучених до адміністративної справи,
копії судових рішень у справах
видаються працівниками апарату суду за
письмовою заявою та дозволом
головуючого судді (судді-доповідача) у
справі або голови суду відповідно до
процесуального законодавства.

Пункт 9 ч.3 ст.49 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачає, що особи, які беруть
участь у справі, мають право робити із
матеріалів справи виписки, знімати
копії з матеріалів справи, одержувати
копії судових рішень.

Згідно з п.13.9 Інструкції заяви щодо
видачі копій судових документів,
долучених до матеріалів справи, копії
судових рішень з відміткою заявника
про їх отримання разом з квитанціями
про сплату судового збору підшиваються
до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 4 ст.49 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особи, які беруть участь у
справі, можуть за власний рахунок
додатково замовити та отримати в суді
засвідчені копії документів і витяги з
них.

Закон України «Про судовий збір» від 08
липня 2011 року визначає розміри ставок
судового збору. В ч.4 ст.4 зазначеного
Закону є вичерпний перелік видачі
судами документів та розміри ставок
судового збору. Однак, Законом України
«Про судовий збір» стягнення плати за
видачу засвідчених копій матеріалів
справи не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи,
03.01.2012 року ОСОБА_1 отримав відповідь на
клопотання від 06.12.2011 року, однак
будь-яких дій, для реалізації свого
права на ознайомлення з матеріалами
справи та отримання завірених копій з
матеріалів справи не вчиняв.

Суд вважає, що правовідносини між
ОСОБА_1 та головою Львівського
окружного адміністративного суду
закінчились в момент надання відповіді
на його клопотання, а саме: роз'яснення
порядку отримання засвідчених копій з
матеріалів справи.

Суд не приймає до уваги твердження
позивача, викладені в
адміністративному позові, з приводу
того, що голова Львівського окружного
адміністративного суду відмовив йому у
наданні засвідчених копій матеріалів
справи, оскільки як зазначалось вище, у
відповіді на клопотання було
роз'яснено порядок отримання копій з
матеріалів справи, а не відмовлено в їх
наданні. Крім того, як видно з аналізу
вищенаведених норм чинного
законодавства, яке регламентує порядок
надання копій з матеріалів справи, до
повноважень голови суду не входить
питання надання згоди чи видача копій
матеріалів адміністративної справи, за
винятком випадків коли він був
головуючим суддею при розгляді
конкретної справи.

Таким чином, суд вважає, що право
позивача щодо отримання засвідчених
судом копій з матеріалів справи,
відповідачем не було порушено.

З врахуванням викладеного, суд
приходить до переконання, що позовні
вимоги в частині визнання
неправомірними рішення та дій голови
Львівського окружного
адміністративного суду щодо ненадання
засвідчених копій матеріалів справи
№2-а-1850/11/1370 є безпідставними та
необґрунтованими, а тому не підлягають
до задоволення.

Що стосується позовних вимог в частині
відшкодування моральної шкоди, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне:

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного
Суду України "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4
встановлено, що під моральною шкодою
слід розуміти втрати немайнового
характеру внаслідок моральних чи
фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній
чи юридичній особі незаконними діями
або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства
моральна шкода може полягати, зокрема:
у приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживаннях у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв'язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв'язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Суд зазначає, що позивачем не зазначено
та не доведено, в чому полягала ця
шкода, та якими доказами це
підтверджується.

Крім того, враховуючи те, що суд прийшов
до переконання про відмову в
задоволенні позовних вимог в частині
визнання неправомірними рішення та дій
відповідача, а тому і вимога стосовно
відшкодування моральної шкоди не
підлягає до задоволенню, оскільки є
похідною від встановлення факту
неправомірності дій суб'єкта владних
повноважень.

Відповідно до ст. 94 КАС України судові
витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 69, 70, 71, 94, 128, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Голови Львівського
окружного адміністративного суду про
визнання дій та рішення неправомірними
та відшкодування шкоди, - відмовити в
повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя
Осташ А. В.

копія вірна:

суддя
Осташ
А.В.