Справа № 826/11218/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом Концерну "Військторгсервіс"
до Територіального управління
внутрішнього аудиту військових частин
безпосередньо підпорядкованих
Міністерству оборони України та
Генеральному штабу Збройних Сил
України про визнання протиправними дій
та скасування рішень
Позивач, в особі Концерну
"Військторгсервіс", звернувся з
адміністративним позовом до
Територіального управління
внутрішнього аудиту військових частин
безпосередньо підпорядкованих
Міністерству оборони України та
Генеральному штабу Збройних Сил
України області про визнання
протиправними дій посадових осіб
Відповідача - з проведення
позапланової аудиторської перевірки
відповідності окремих питань
фінансово господарської діяльності
державного господарського об'єднання
Концерн «Військторгсервіс» за період з
01.01.2013 по 31.12.2013 року, результати якої
відображені у аудиторському звіті від
12.05.2014 №243/40; визнати протиправними та
скасувати рекомендації, висновки,
вимоги викладені в аудиторського звіті
та аудиторський звіт №243/40 від 12
травня 2014 року, вцілому (з урахуванням
заяви про зміну позовних вимог від
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
проведення відповідачем аудиту, з
огляду на відсутність законних підстав
для його проведення, було
неправомірним. Крім того, Позивач
наголошує, перевіряючими, які
проводили аудит, було перевищено
надані їм повноваження стосовно
дослідження термінів діяльності
Концерну, а саме, було здійснено аудит
за період з 2005 р. по 2012 р., а не за
період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., що в свою
чергу є порушенням вимог
Позивач підтримав позивні вимоги та
просить їх задовольнити в повному
обсязі. Відповідач проти позовних
вимог заперечує та просив закрити
провадження у справі.
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що Концерн
"Військторгсервіс", згідно зі Статутом,
затвердженим Наказом Міністра оборони
України П.В. Лебедєвим від 29.12.2012 р. №911
та зареєстрованим Солом'янською
районною у м. Києві державною
року, заснований на державній
власності й підпорядкований
Міністерству оборони України.
Підприємство створене з метою надання
забезпечення організації харчування,
задоволення матеріально-побутових та
культурних потреб, надання побутових,
санаторно-курортних та оздоровчих
(реабілітаційних) послуг
військовослужбовцям і членам їх сімей,
як у мирний час, так і в особливий
період; забезпечення потреб Збройних
Сил України у організації повсякденної
життєдіяльності військ (пп. 5, пп. 6 п. 4.2
Як вбачається із матеріалів справи,
Територіальним управлінням
внутрішнього аудиту військових частин
безпосередньо підпорядкованих
Міністерству оборони України та
Генеральному штабу Збройних Сил
України було проведено аудит Концерну
"Військторгсервіс" за період з 01.01.2013
року по 31.12.2013 року, за наслідками якого
складено Аудиторський звіт №234/40 від
12.05.2014 року про результати аудиту та
аудиту відповідності
фінансово-господарської діяльності
Державного господарства об'єднання
концерну "Військторгсервіс".
Аудит відповідності окремих питань
проведено на підставі доручення
Міністерства оборони України від 23.11.2013
проведення аудиту від 24.01.2014 року
№234/10/6, №234/11/6, №234/3/4/407, №234/13/6,
начальник Територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю військових частин
безпосередньо підпорядкованих МО
України та ГШ ЗС України Департаменту
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю Міністерства оборони України
полковник Сіренко С.Л. (керівник групи),
помічник начальника управління з
правової роботи підполковник юстиції
Бородінов А.Д., провідний бухгалтер
відділу аудиту економічної діяльності,
будівництва, використання фондів та
земель Зайцев С.І., бухгалтер відділу
аудиту економічної діяльності,
будівництва, використання фондів та
земель Дмитрієв JI.B., бухгалтер відділу
аудиту в бюджетній сфері Пастіль С.Л.
Дії відповідачів щодо проведення
зазначеної перевірки позивач вважає
протиправними, а тому, звернувся до
суду за захистом своїх прав.
Аудит проведено у відповідності до
Стандартів внутрішнього аудиту,
затверджених Наказом Міністерства
фінансів України від 04.10.2011 р. №1247
(надалі - Наказ №1247), згідно Наказу
Міністра оборони України від 14.11.2012
року №753 "Про організацію діяльності з
внутрішнього аудиту та затвердження
Порядку проведення внутрішнього
аудиту підрозділами Служби
внутрішнього аудиту Збройних Сил
України" (далі - Порядок №753)
затверджено Порядок проведення
внутрішнього аудиту підрозділами
Служби внутрішнього аудиту Збройних
Сил України та у відповідності питань,
визначених програмою проведення
аудиту фінансового та відповідності
затвердженої заступником директора
Департаменту внутрішнього аудиту та
фінансового контролю Міністерства
оборони України від 24.01.2014 р.
Пунктом 1 Порядок №753встановлено, що
Службу внутрішнього аудиту Збройних
Сил України становлять Департамент
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю Міністерства оборони України,
територіальне управління внутрішнього
аудиту військових частин,
безпосередньо підпорядкованих
Міністерству оборони України та
Генеральному штабу Збройних Сил
України, територіальне Північно-Східне
управління внутрішнього аудиту та
контролю Департаменту внутрішнього
аудиту та фінансового контролю
Міністерства оборони України,
територіальне Південне управління
внутрішнього аудиту та контролю
Департаменту внутрішнього аудиту та
фінансового контролю Міністерства
оборони України, територіальне
Центральне управління внутрішнього
аудиту та контролю Департаменту
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю Міністерства оборони України
та територіальне Кримське управління
внутрішнього аудиту та контролю
Департаменту внутрішнього аудиту та
фінансового контролю Міністерства
Відповідно до п.1.2 Порядок №753,
внутрішній аудит - діяльність Служби,
спрямована на удосконалення системи
управління фінансовими та
матеріальними ресурсами, запобігання
фактам незаконного, неефективного та
не результативного використання
підконтрольними суб'єктами бюджетних
коштів та державного (військового)
майна, виникненню помилок чи інших
недоліків у їх діяльності, поліпшення
внутрішнього контролю.
Відповідно до п. 1.4 Порядок №753, планові
та позапланові аудиторські завдання
виконуються відповідно до Постанови,
Стандартів, цього Порядку та Кодексу
Не визначені цим Порядком інші аспекти
діяльності Служби з внутрішнього
аудиту визначаються внутрішніми
документами з аудиту, які
затверджуються директором
Департаменту відповідно до
законодавства (п. 1.5. Порядку).
Аудитори виконують службові доручення
й безпосередньо підпорядковуються
керівництву відповідного підрозділу
Служби. Неправомірне втручання
правоохоронних органів, органів
військового чи господарського
управління, засобів масової
інформації, об'єднань громадян, інших
юридичних або фізичних осіб у їх
діяльність не допускається (п.1.6
Позивач в позовній заяві зазначає, що
законних підстав для проведення аудиту
не було та у звіті не відображена дата
початку і закінчення проведення
аудиторського дослідження, що
суперечить пп. 6.8 Стандартів
внутрішнього аудиту, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 04.10.2011 р. №1247.
Дійсно, п.4.13 Порядок №753 визначає, що
позапланові аудити проводяться за
окремими рішеннями Міністра оборони У
країни з метою своєчасного реагування
на проблеми, що виникають під час
виконання покладених на Міноборони,
Генеральний штаб та підконтрольні
суб'єкти завдань, та в інших визначених
законодавством випадках. Аудит за
дорученням вищих органів державної
влади, рішенням Міністра оборони
України може бути проведений у
будь-який час незалежно від кількості і
тематики попередніх аудитів, інших
контрольних заходів на
підконтрольному суб'єкті.
Як вбачається із матеріалів справи та
не заперечується позивачем, підставою
для проведення перевірки слугувало
доручення Міністра оборони України від
Нормативними актами з приводу
проведення внутрішнього аудиту у сфері
Міністерства оборони України не
затверджена у встановленому порядку
форма рішення Міністра оборони України
щодо питань проведення позапланового
За таких обставин, доручення Міністра
тим окремим рішенням, в розумінні п. 4.13
Порядку, яке надає право контролюючому
органу здійснювати позапланову
перевірку. Тому твердження позивача, що
позаплановий аудит проведений без
відповідного рішення Міністра оборони
України, суд вважає помилковим.
При плануванні аудиторського
дослідження аудитори вивчають питання,
пов'язані з підконтрольним суб'єктом та
об'єктом аудиту (п. 5.9 Порядку №753).
У відповідності до вимог норм п.5.13
Порядку №753 програма складається у
письмовому вигляді, підписується
керівником аудиторської групи та
затверджується керівником підрозділу
Служби до початку її виконання.
Програма аудиту, окрім інших
відомостей, містить інформацію про
період, що охоплюється аудитом та
термін його проведення.
Зміни до програми вносяться у порядку
Відповідно до п. 5.15 Порядку №753 на
проведення аудиторського завдання
кожному аудитору та залученому фахівцю
(експерту) видається посвідчення,
зразок якого затверджується
директором Департаменту.
Одним із обов'язкових реквізитів
посвідчення є, як зазначив позивач,
гербова печатка підрозділу Служби.
Відповідно до п. 6.5 Порядку №753 перед
початком виконання аудиторського
завдання члени групи, включаючи
залучених фахівців (експертів),
пред'являють керівнику (особі, яка
виконує обов'язки керівника)
підконтрольного суб'єкта посвідчення
на право його проведення.
Керівник аудиторської групи інформує
керівника підконтрольного суб'єкта про
зміну чи продовження терміну
проведення аудиторського завдання та
повинен пред'явити посвідчення з
продовженим терміном.
Пунктом 1.11 Порядку №753 встановлено, що
строки проведення аудиту ефективності,
змішаних та комплексних аудитів
становлять до 45 робочих днів, а строки
проведення фінансового аудиту та
аудиту відповідності - до 30 робочих
днів. Ці строки можуть бути продовжені
до 15 робочих днів керівником
підрозділу Служби в установленому
З програми проведення фінансового
аудиту та відповідності ДК
«Віськторгсервіс» вбачається, що
термін проведення аудиту з 27.01.2014 р. по
07.03.2014 р., також початок і закінчення
проведення аудиторського дослідження
вказані у посвідченнях представників
відповідача, які приймали участь в
аудиторському дослідженні, а полковник
Сіренко С.Л. визначений керівником
Судом встановлено та не заперечується
позивачем, в Звіті від 12.05.2014 р.
зазначено, що початкові обмеження щодо
проведення аудиту: у дослідженому
періоді фінансово-господарської
діяльності Концерну тричі змінювалися
посадові особи, що виконували обов'язки
генерального директора та головного
бухгалтера Концерну, що свідчить про
неналежне виконання посадових
обов'язків головного бухгалтера. Зміна
генерального директора Концерну також
відбулась під час проведення аудиту та
призвела до зриву строків роботи
Відповідачем встановлені п. 1.11 Порядку
№753 терміни не порушені.
З системного аналізу норм Порядку №753
проведення внутрішнього аудиту
підрозділами Служби внутрішнього
аудиту Збройних Сил України
вбачається, що затвердження в
установленому порядку змін до програми
аудиту, зокрема, щодо продовження
термінів його проведення може бути
обумовлено внутрішніми заходами
контролюючого органу, для виконання
яких, виходячи з цілей та мети аудиту, є
необхідним продовження терміну
проведення перевірки і, відповідно,
внесення змін до програми перевірки.
У відповідності до пп. 6.8 , 6 глава Наказу
№1247, у вступній частині зазначаються
такі дані: напрям внутрішнього аудиту,
плановий чи позаплановий внутрішній
аудит; цілі внутрішнього аудиту;
підстава для проведення внутрішнього
аудиту із зазначенням реквізитів
розпорядчого документа; посади,
прізвища, імена і по батькові членів
аудиторської групи та дати їх участі у
проведенні внутрішнього аудиту (або
посада, прізвище, ім'я і по батькові
керівника аудиторської групи з
посиланням на додаток - список членів
аудиторської групи з відповідною
інформацією); резюме (стислий виклад
основних висновків та рекомендацій);
опис об'єкта внутрішнього аудиту; дати
початку і закінчення проведення
внутрішнього аудиту; період, за який
проводиться внутрішній аудит.
Враховуючи вищевикладене, Суд
приходить до висновку, що в Звіті від
12.05.2014 р. зазначено дати початку та
закінчення перевірки: з 27.01.2014 р. по
20.02.2014 р. та з 25.03.2014 р. по 21.04.2014 р., а
зупинення та поновлення перевірки
відбувалося тричі в зв'язку з тим, що
змінювалися посадові особи, що
виконували обов'язки генерального
директора та головного бухгалтера
Концерну, а тому, в даному випадку
твердження позивача про відсутність
дати проведення перевірки не беруться
Судом до уваги.
Позивач в позовній заяві зазначає, що
відповідачем було порушено термін
проведення аудиту, який, на думку
позивача, тривав 172 робочих днів, без
урахування часу участі в ньому
полковника Сіренка С.Л., суд не
погоджується з даними доводами
позивача з наступних підстав.
Згідно з п. 5.4 Порядку №753 організація
аудиту передбачає розподіл трудових
ресурсів, планування аудиторського
дослідження та складання його
Відповідно до п. 5.5 Порядку №753,
Керівник підрозділу Служби визначає
склад аудиторської групи, який повинен
відповідати характеру й ступеню
складності кожного аудиторського
завдання, а також обмеженням в термінах
і трудових ресурсах.
Пунктом 5.7 Порядку №753, Керівник
аудиторської групи: розподіляє
завдання та обсяги роботи між членами
аудиторської групи, залученими
фахівцями і експертами та за потреби
корегує їх; контролює хід виконання
завдань кожним членом аудиторської
групи, залученим фахівцем, експертом
стан виконання ними програми, надає їм
необхідну допомогу; вживає в межах
повноважень заходів для забезпечення
об'єктивності і незалежності членів
аудиторської групи, залучених
фахівців, експертів; інформує
безпосереднього керівника або
керівника підрозділу Служби про
фактори, які негативно впливають на
незалежність і об'єктивність членів
аудиторської групи, залучених
фахівців, експертів; оцінює
відповідність обраних членами
аудиторської групи, залученими
фахівцями, експертами методів роботи
цілям, обсягу, термінам і розподілу
трудових ресурсів та за потреби вживає
необхідних заходів; інформує
безпосереднього керівника або
керівника підрозділу Служби про
необхідність участі в аудиторському
завданні залучених фахівців,
експертів, отримання інформації від
третіх осіб, консультацій, роз'яснень
та іншої допомоги, включаючи технічну;
розглядає, повертає на доопрацювання
або схвалює офіційну документацію,
складену членами аудиторської групи,
залученими фахівцями та експертами.
У відповідності до п. 4.5, п. 4.6 Наказу
№1247, для досягнення цілей та
забезпечення належної якості
внутрішнього аудиту призначається
керівник аудиторської групи. Якщо
внутрішній аудит проводиться однією
посадовою особою, вона вважається
керівником аудиторської групи.
Керівник аудиторської групи:
розподіляє завдання та обсяги роботи
між членами аудиторської групи та за
потреби корегує їх; контролює хід
виконання завдань кожним членом
аудиторської групи, стан виконання
ними програми, надає їм необхідну
допомогу; вживає в межах повноважень
заходів для забезпечення об'єктивності
і незалежності членів аудиторської
групи; інформує керівника підрозділу
внутрішнього аудиту про фактори, що
негативно впливають на незалежність і
об'єктивність членів аудиторської
групи; оцінює відповідність обраних
членами аудиторської групи методів
внутрішнього аудиту цілі, обсягу,
термінам і розподілу трудових ресурсів
та за потреби вживає необхідних
заходів; інформує керівника підрозділу
внутрішнього аудиту про необхідність
участі у внутрішньому аудиті залучених
фахівців, отримання необхідної
інформації від третіх осіб, отримання
членами аудиторської групи необхідних
консультацій, роз'яснень та іншої
допомоги, включаючи технічну;
розглядає, повертає на доопрацювання
або схвалює офіційну документацію про
результати виконання членами
аудиторської групи завдань під час
внутрішнього аудиту. Працівники
підрозділу внутрішнього аудиту
забезпечують об'єктивність висновків в
офіційній документації, а керівник
аудиторської групи - загальну якість
результатів роботи аудиторської групи.
При плануванні внутрішнього аудиту
працівники підрозділу внутрішнього
аудиту вивчають питання, пов'язані з
об'єктом внутрішнього аудиту: завдання
і цілі установи, визначені у
стратегічних та річних планах;
бюджетні програми; адміністративні
послуги; використання установою
інформаційних технологій (IT);
середовище контролю, а саме визначення
заходів, що вживаються керівництвом
установи для створення і надійного
функціонування внутрішнього контролю
(накази, розпорядження, посадові
інструкції, правила чи регламенти
тощо), визначення ступеня додержання
правил, встановлених керівництвом
установи (чи виконуються фактично
накази, розпорядження, посадові
інструкції, правила чи регламенти
тощо), для попередження, виявлення та
виправлення помилок, попередження та
виявлення фактів обману (крадіжок,
приписок, шахрайства тощо) та
досягнення установою визначеної мети;
інші необхідні для виконання
внутрішнього аудиту аспекти
діяльності установи.
З матеріалів справи вбачається, що
начальник Територіального управління
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю військових частин
безпосередньо підпорядкованих МО
України та ГШ ЗС України Департаменту
внутрішнього аудиту та фінансового
контролю Міністерства оборони України
полковник Сіренко С.Л. був призначений
керівником групи у відповідності до п.
4.5 Наказу №1247.
Крім того, під час аудиту було залучено
наступних працівників: помічник
начальника управління з правової
роботи підполковник юстиції Бородінов
А.Д., провідний бухгалтер відділу
аудиту економічної діяльності,
будівництва, використання фондів та
земель Зайцев С.І., бухгалтер відділу
аудиту економічної діяльності,
будівництва, використання фондів та
земель Дмитрієв Л.B., бухгалтер відділу
аудиту в бюджетній сфері Пастіль С.Л.,
що свою чергу не суперечить вимогам
Наказу №1247 та п. 5.5 - п. 5.7 Порядку №753.
В аудиторському дослідженні приймали
участь: помічник начальника управління
з правової роботи підполковник юстиції
Бородінов А.Д. - у період з 27.01.14 р. по
20.02.14 р. та з 25.03.14 р. по 21.04.14 р.,
посвідчення від 24.01.2014 р. №234/10/6;
провідний бухгалтер відділу аудиту
економічної діяльності, будівництва,
використання фондів та земель Зайцев
С.І. - у період з 27.01.14 р. по 20.02.14 р. та з
25.03.14 р. по 21.04.14р., посвідчення від 24.01.2014
р. №234/11/6; бухгалтер відділу аудиту
економічної діяльності, будівництва,
використання фондів та земель Дмитрієв
Л.B. - у період з 27.01.14 р. по 20.02.14 р. та з
25.03.14 р. по 21.04.14р., посвідчення від 24.01.2014
р. №234/3/4/407; бухгалтер відділу аудиту в
бюджетній сфері управління
працівником ЗСУ Пастіль С.Л. - у період з
27.01.14 р. по 20.02.14 р. та з 25.03.14 р. по 21.04.14р.,
посвідчення від 24.01.2014 р. №234/13/6.
З вищезазначеного вбачається, що в
період з 27.01.2014 р. - 20.02.2014 р. робочими
днями було 19 днів, а за період 25.03.14 р. по
21.04.14р. - робочих днів - 24 (19 робочих днів +
24 робочі дні = 43 робочих дня).
Пунктом 1.11 Порядку встановлено, що
строки проведення аудиту ефективності,
змішаних та комплексних аудитів
становлять до 45 робочих днів, а строки
проведення фінансового аудиту та
аудиту відповідності - до 30 робочих
днів. Ці строки можуть бути продовжені
до 15 робочих днів керівником
підрозділу Служби в установленому
Згідно з п. 4.13, 4 Глави Наказу № 1247, строк
проведення аудиту ефективності
становить 45 робочих днів, а строки
проведення фінансового аудиту та
аудиту відповідності - 30 робочих днів.
Ці строки можуть бути продовжені до 15
робочих днів на підставі розпорядчого
З аналізу матеріалів справи суд
приходить до висновку, що загальний
термін проведення аудиту становив 43
робочих дня та не є порушенням вимог
законодавства під час проведення
аудиту, а отже, посилання позивача в
позивній заяви на порушення терміну
проведення аудиту є безпідставними.
Суд звертає увагу, що згідно Наказу №1247
та Порядку №753 передбачено саме робочі
дні, а не робочі люд.-дні, крім того,
позивач помиляється при вирахуванні
робочих днів помножених на кількість
співробітників відповідача при
здійснені аудиту, оскільки, як
встановлено вищезазначеним (помічник
начальника управління з правової
роботи підполковник юстиції Бородінов
А.Д., провідний бухгалтер відділу
аудиту економічної діяльності,
будівництва, використання фондів та
земель Зайцев С.І., бухгалтер відділу
аудиту економічної діяльності,
будівництва, використання фондів та
земель Дмитрієв Л.B., бухгалтер відділу
аудиту в бюджетній сфері Пастіль С.Л.)
дані особи входили в склад
Враховуючи вищевикладене, Суд
приходить до висновку, що посадовими
особами відповідача було проведено
позапланову аудиторську перевірку
відповідності окремих питань
фінансово господарської діяльності
державного господарського об'єднання
Концерн «Військторгсервіс» за період з
01.01.2013р. по 31.12.2013 р., у відповідності до
В частині позовних вимог щодо
відображення у аудиторському звіті від
12.05.2014 №243/40 певних пунктів та визнанні
протиправними та скасувати
рекомендації, висновки, вимоги
викладені в аудиторського звіті та
аудиторський звіт №243/40 від 12 травня 2014
року в цілому, Суд зазначає наступне.
У відповідності до п.6.6 - п. 6.11, 6 глави
Наказу №1247, офіційним документом є
аудиторський звіт - документ, складений
за результатами внутрішнього аудиту,
який містить відомості про хід
внутрішнього аудиту, стан системи
внутрішнього контролю, аудиторський
висновок. До аудиторського звіту
додаються рекомендації щодо
удосконалення діяльності установи
залежно від характеру виявлених
проблем. Аудиторський звіт складається
із вступної, аналітичної та
підсумкової частин. У вступній частині
зазначаються такі дані: напрям
внутрішнього аудиту, плановий чи
позаплановий внутрішній аудит; цілі
внутрішнього аудиту; підстава для
проведення внутрішнього аудиту із
зазначенням реквізитів розпорядчого
документа; посади, прізвища, імена і по
батькові членів аудиторської групи та
дати їх участі у проведенні
внутрішнього аудиту (або посада,
прізвище, ім'я і по батькові керівника
аудиторської групи з посиланням на
додаток - список членів аудиторської
групи з відповідною інформацією);
резюме (стислий виклад основних
висновків та рекомендацій); опис
об'єкта внутрішнього аудиту; дати
початку і закінчення проведення
внутрішнього аудиту; період, за який
проводиться внутрішній аудит. В
аналітичній частині зазначаються
результати внутрішнього аудиту в
розрізі кожного програмного питання із
зазначенням використаних працівником
підрозділу внутрішнього аудиту
методів, прийомів та процедур.
Підсумкова частина включає
аудиторський висновок. Аудиторський
висновок містить обґрунтовані
підсумки за результатами внутрішнього
аудиту відповідно до його теми та
цілей. Перед складанням аудиторського
висновку остаточно оцінюється
аргументованість тверджень і доказів.
З матеріалів справи вбачається, що
позивачем «Звіт від 12.05.2014 р. №234/40 про
результати фінансового аудиту та
аудиту відповідності
фінансово-господарської діяльності
державного господарського об'єднання
концерну «Військторгсервіс» було
отримано 21.05.2014 р.
Згідно до п. 6.18 - п. 6.22, 6 Глави Наказу
№1247, Аудиторський звіт складається у
одному примірнику, підписується
керівником аудиторської групи та її
членами. Проект аудиторського звіту з
рекомендаціями передається керівником
аудиторської групи для ознайомлення
відповідальним за діяльність у спільно
узгоджені строки. Після ознайомлення
проект аудиторського звіту та
рекомендації обговорюються
аудиторською групою та
відповідальними за діяльність у
спільно визначену ними дату. На аркуші
аудиторського звіту під підписами
аудиторської групи навпроти слова
"ознайомлений" відповідальним за
діяльність ставиться підпис, що
засвідчує його ознайомлення із
аудиторським звітом, із зазначенням
посади, прізвища та ініціалів. У разі
відмови відповідального за діяльність
від проставлення підпису навпроти
слова "ознайомлений" робиться про це
запис. У разі якщо за результатами
обговорення відповідальний за
діяльність не погоджується з
висновками аудиторського звіту та
рекомендаціями, протягом 15-ти робочих
днів він надає керівнику аудиторської
групи обґрунтовані коментарі за своїм
підписом. Керівник аудиторської групи
розглядає такі коментарі та готує
письмовий висновок щодо їх
обґрунтованості. За результатами
розгляду аудиторського звіту та
рекомендацій керівником установи
приймається рішення про проведення
додаткового внутрішнього аудиту або
прийняття аудиторських рекомендацій
відповідальним за діяльність.
У відповідності до п. 7.17 Порядку № 753, у
разі якщо за результатами обговорення
відповідальний за діяльність не
погоджується з аудиторськими доказами,
висновками та/або рекомендаціями, він
письмово зазначає про це при
підписанні офіційного документа та
протягом 15 робочих днів надає
керівнику аудиторської групи через
керівника підрозділу Служби
обґрунтовані коментарі за своїм
підписом. До довідки про результати
зустрічної звірки коментарі не
надаються. Якщо протягом 15 робочих днів
коментарі до підрозділу Служби не
надійшли, він має право вжити заходів
щодо реалізації аудиторського
завдання відповідно до розділу X цього
Порядку. У виняткових випадках за
письмовим зверненням керівника
підконтрольного суб'єкта цей термін
може бути продовжений керівником
підрозділу Служби, за дорученням якого
виконувалося аудиторське завдання, з
урахуванням строків, визначених для
його виконання планом чи ініціатором. У
разі надходження коментарів пізніше
15-денного терміну рішення про їх
розгляд приймає керівник підрозділу
Судом вже було встановлено, що
позивачем «Звіт від 12.05.2014 р. №234/40 про
результати фінансового аудиту та
аудиту відповідності
фінансово-господарської діяльності
державного господарського об'єднання
концерну «Військторгсервіс» було
отримано 21.05.2014 р., а отже, протягом 15
робочих днів мав буди поданий коментар
до Звіту до 10 червня 2014 р., таким чином,
до 10 червня 2014 позивач мав право подати
коментарі до Звіту від 12.05.2014 р. №234/40.
Проте, як вбачається з матеріалів
справи та не заперечується сторонами,
позивачем 23.06.2014 р. коментарі до Звіту
були надіслані на адресу відповідача
супровідним листом від 04.06.2014р. №12/1282, а
отже, з пропуском терміну подачі
коментарів на 11 днів.
Суд звертає увагу, що не дивлячись на
пропуск строку подання коментарів,
відповідачем були розглянуті
коментарі до Звіту від 12.05.2014 р. №234/40 та
11.07.2014 р. супровідним листом №234/3281
відповідач повідомив позивача, що
коментарі приймаються в якості
пояснення та надано Висновки на
коментарі до Звіту від 12.05.2014 р. №234/40/11.
Також, з матеріалів справи вбачається,
що за результатами проведеного аудиту
Директором Департаменту М.Ю. Гольдарб
було підготовлено Доповідь від 15.05.2014 р.
№2342254.
У відповідності до п. 10.1 Порядку №753,
реалізація результатів аудиторських
завдань може включати: у раз:
необхідності - усне або письмове
інформування (доповідь, презентацію)
керівником підрозділу Служби про
висновки та рекомендації, напрацьовані
за результатами виконання
аудиторського завдання, керівника
вищого за підпорядкованістю органу
військового (господарського)
управління, інших відповідальних за
діяльність з наданням конкретних
пропозицій щодо прийняття
управлінських рішень; письмове
інформування директором Департаменту
Міністра оборони України, начальника
Генерального штабу -
Головнокомандувача Збройних Сил
України, інших відповідальних за
діяльність на центральному рівні про
висновки та рекомендації, напрацьовані
за результатами виконання
аудиторського завдання, з наданням
конкретних пропозицій щодо прийняття
управлінських рішень; ініціювання
перед Міністром оборони України,
начальником Генерального штабу -
Головнокомандувачем Збройних Сил
України, іншими відповідальними за
діяльність; питання про притягнення до
відповідальності винних осіб,
включаючи ініціювання їх звільнення із
займаних посад; вжиття заходів за
порушення бюджетного законодавства;
звернення до суду з позовними заявами
про: стягнення в дохід держави коштів,
одержаних чи використаних з порушенням
законодавства, прихованих і занижених
платежів, заборгованості (та
нарахованих у встановленому порядку
штрафних санкцій) перед бюджетами і
державними фондами тощо; відшкодування
(повернення) юридичними особами чи
фізичними особами-підприємцями коштів,
зайво сплачених їм підконтрольними
суб'єктами або отриманих ними без
встановлених законодавством підстав,
та коштів, недоотриманих бюджетом чи
підконтрольними суб'єктами; визнання
угод недійсними і стягнення в дохід
держави коштів (майна), одержаних
(витрачених) за такими угодами тощо; за
рішенням Міністра оборони України -
письмове інформування правоохоронних
органів про виявлені порушення
законодавства, а при встановленні
ознак шахрайства, корупційних діянь
або нецільового використання
бюджетних коштів, марнотратства,
зловживання службовим становищем та
інших порушень фінансово-бюджетної
дисципліни, які призвели до втрат чи
збитків (шкоди), - передачу таких
матеріалів до правоохоронних органів;
визначення умов і причин виникнення
порушень законодавства і відхилень,
розроблення пропозицій щодо
запобігання таким фактам у подальшому,
у тому числі шляхом надання пропозицій
нормативно-правового та
організаційно-методологічного
характеру; інші заходи, визначені
Міністром оборони України відповідно
до законодавства.

З аналізу вищезазначеної норми суд
приходить до висновку, що за
результатом проведення аудиту
приймається рішення Міністра оборони
України, яке може бути оскаржене.

Згідно п. 9.1, п. 9.2 Порядку №753, скарги в
установленому законодавством порядку -
розглядаються: на дії аудиторів
підрозділів Служби - керівниками таких
підрозділів, на дії керівників
підрозділів Служби, керівників
структурних підрозділів Департаменту -
директором Департаменту; на дії
директора Департаменту - посадовою
особою, визначеною Міністром оборони
України. Якщо за результатами розгляду
скарги встановлено факт
невідповідності офіційної
документації, складеної за
результатами виконання аудиторської о
завдання, дійсному стану справ та/або
порушення аудитором, керівником
підрозділу Служби законодавства, у
тому числі Стандартів, полинуло на
об'єктивність висновків, керівником
підрозділу Стандартів, у якому
розглядається скарга, призначається
додаткове або повторне аудиторське
завдання. Додаткове аудиторське
завдання призначається, якщо попереднє
визнано таким, що не повністю розкриває
питання його програми, та проводиться
тими самими або іншими аудиторами.
Повторне аудиторське завдання
призначається, якщо висновки
попереднього визнано необґрунтованими
або сумнівними, та проводиться
аудиторами, які не брали участі у
проведенні попереднього аудиторського
завдання. Про факт призначення
повторного аудиторського завдання
підрозділ Служби інформує директора
Департаменту.

Суд звертає увагу, що підчас розгляду
справи позивачем не надано суду
доказів подання позивачем скарг на дії
аудиторів, керівників підрозділів
Служби, керівників структурних
підрозділів Департаменту підчас
проведення аудиту.

Крім того, Суд зазначає, що згідно
частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

То ж для того, щоб особі був наданий
судовий захист, суд має встановити
наявність порушеного права.

Таким чином, за наслідками розгляду
справи судом не встановлено порушеного
діями відповідачів права позивача, яке
б підлягало судовому захисту.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, виконав покладений на
нього частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
обов'язок.

Разом з тим, з приводу заперечень
представника відповідача щодо
неможливості розгляду даного спору
адміністративним судом, суд вважає за
доцільне зазначити наступне.

Так, представник відповідача вказував,
що Порядок проведення внутрішнього
аудиту підрозділами Служби
внутрішнього аудиту Збройних Сил
України, затверджений Наказом Міністра
оборони України від 14.11.2012 року №753
передбачає норми, які регулюють
процедуру розгляду скарг на дії
аудиторів та керівників підрозділів
Служби, звернення до суду в яких
відсутнє.

Судом не заперечується наявність у
Порядку проведення внутрішнього
аудиту підрозділами Служби
внутрішнього аудиту Збройних Сил
України норм, а саме, пунктів 9.1 та 9.2,
якими врегульована процедура розгляду
скарг на дії аудиторів та керівників
підрозділів Служби, а також можливість,
за наслідками розгляду скарг,
призначення додаткового або
повторного аудиторського завдання.

Разом з тим, враховуючи положення
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, звернення до суду
фізичних осіб та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин
гарантовано.

Крім того, представник відповідача
зауважував, що Аудиторський звіт не є
тим рішенням суб'єкта владних
повноважень, яке може бути оскаржено
відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України та просить закрити
провадження у справі.

Суд погоджується частково з позицією
відповідача, що Звіт від 12.05.2014 р. №234/40
року про результати аудиту та аудиту
відповідності фінансово-господарської
діяльності Державного господарства
об'єднання концерну "Військторгсервіс"
та рекомендації не є
нормативно-правовим актом та актом
індивідуальної дії.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно
до статті 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають в державі.

За таких обставин, суд не наділений
повноваженнями щодо закриття
провадження у справі в цій частині,
оскільки згідно частини другої статті
157 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо провадження у
справі закривається з підстави
неналежності розгляду справи в порядку
адміністративного судочинства, суд
повинен роз'яснити позивачеві, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд таких справ. Оскільки позовну
вимогу щодо визнання протиправним
скасування висновків Звіту від 12.05.2014 р.
№243/40 та рекомендацій , висновки, вимоги
викладені в аудиторському звіті
неможливо віднести до юрисдикції
іншого суду, суд позбавлений
можливості застосувати положення
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України в цій частині, а
тому дана вимога розглядається по суті.

При цьому, суд враховує, що в рішенні
Конституційного суду України від 09.07.2002
у справі за конституційним зверненням
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Кампус
Коттон клаб" щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
ст. 124 Конституції України (справа №
1-2/2002 про досудове врегулювання спорів)
в п. 3 зазначено, що положення частини
другої ст. 124 Конституції України
треба розглядати у системному зв'язку з
іншими положеннями Основного Закону
України, які передбачають захист судом
прав і свобод людини і громадянина, а
також прав юридичної особи,
встановлюють юридичні гарантії їх
реалізації, надаючи можливість кожному
захищати свої права і свободи
будь-якими не забороненими законом
засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України).
Тобто кожна особа має право вільно
обирати не заборонений законом засіб
захисту прав і свобод, у т.ч. судовий
захист. Для забезпечення судового
захисту Конституція України у ст. 124
встановила принципи здійснення
правосуддя виключно судами. Із змісту
частини другої ст. 124 Конституції
України щодо поширення юрисдикції на
всі правовідносини, що виникають у
державі, випливає, що кожен із суб'єктів
правовідносин у разі виникнення спору
може звернутися до суду за його
вирішенням.

Таким чином, позивач скористався своїм
правом на судовий захист і його право
не може бути обмежене.

Проте, суд зазначає, що відповідно до
частини другої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Враховуючи все вищевикладене, суд
вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Судові витрати, які підлягають
стягненню у відповідності з частиною 2
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства - відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, виконано покладений на
нього обов'язок щодо доказування з
урахуванням, вимог встановлених ч.2 ст.19
Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Концерну "Військторгсервіс"
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник