Справа № 2а-1670/8830/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/48653/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Головного
управління Державної казначейської
служби України у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2012

у справі № 2а-1670/8830/11

за позовом Карлівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Полтавської області

до Сільськогосподарського
кооперативу «Ранок»

третя особа Головне управління
Державного казначейства України у
Полтавській області

про стягнення
заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Карлівська міжрайонна державна
податкова інспекція Полтавської
області (далі по тексту - позивач,
Карлівська МДПІ) звернулась до суду з
позовом до Сільськогосподарського
кооперативу «Ранок» (далі по тексту -
відповідач, СГК «Ранок»), третя особа -
Головне управління Державного
казначейства України у Полтавській
області (далі по тексту - третя особа,
ГУ ДКУ у Полтавській області) про
стягнення заборгованості у розмірі
10342,88 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 20.03.2012, у задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі третя особа
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій і прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі зведеного
подання Управління Державного
казначейства України у Чутівському
районі №7 від 02.08.2010 Карлівською МДПІ
прийнято першу та другу податкові
вимоги №1/23 від 02.09.2010 та №2/45 від 15.10.2010,
якими повідомлено, що сума податкового
боргу становить 10342,88 грн.

Вказані податкові вимоги були отримані
відповідачем, про що свідчать підпис на
корінці вимоги та зворотного
повідомлення.

У зв'язку з несплатою відповідачем суми
заборгованості, визначеної
податковими вимогами, Карлівська МДПІ
звернулась до суду з позовом про її
стягнення.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
виходили з наступних обставин, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Статтею 21 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» від
27.04.2010 №2154-VI визначено, що у 2010 році
органи державної податкової служби
України є органами стягнення
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою за
кредитами, залученими державою або під
державні гарантії, бюджетними
позичками та фінансовою допомогою,
наданою на поворотній основі (кошти від
повернення якої надходять за кодами
програмної класифікації видатків та
кредитування державного бюджету 2801380,
2801400, 2801410, 2801440, 3511530, 3511550, 3511560, 3511630, 3511660),
а також заборгованості з відсотків за
користування позиками, наданими за
рахунок коштів, залучених державою, та
з плати за надання гарантій та позик,
отриманих за рахунок коштів, залучених
державою та/або під державні гарантії.

При цьому, така заборгованість
вважається податковим боргом і
стягується відповідно до Закону
України від 21.12.2000 №2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (далі по тексту -
Закон №2181-III).

Відповідно до підпункту 1.3 статті 1
Закону №2181-III встановлено, що
податковий борг (недоїмка) - це
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Згідно пункту 1.10 вказаної статті,
податковою вимогою є письмова вимога
податкового органу до платника
податків погасити суму податкового
боргу.

Підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону
№2181-III визначено, що у разі, коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання в
установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги.

Якщо контролюючий орган, що провів
процедуру узгодження суми податкового
Порядок надіслання органам державної
податкової служби подання про
здійснення заходів з погашення
податкового боргу платника податків та
інформації про скасування або зміну
суми нарахованого податкового
зобов'язання за рішенням суду
(господарського суду) від інших
контролюючих органів, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.10.2001 №1387 (далі по тексту - Порядок
№1378), визначає механізм надсилання
контролюючим органом, який не є органом
державної податкової служби, подання
про здійснення заходів з погашення
податкового боргу платника податків
та інформації про скасування або зміну
суми нарахованого податкового
зобов'язання за рішенням суду
(господарського суду) до органу
державної податкової служби, в якому
платник податків перебуває на
податковому обліку.

Податковим зобов'язанням є
зобов'язання платника податків
сплатити до бюджетів або державних
цільових фондів відповідну суму коштів
у порядку та у строки, визначені цим
Законом або іншими законами України
(пункт 1.2 статті 1 Закону №2181-III).

Порядок надання бюджетної позички на
закупівлю продовольчого зерна і
сортового насіння за державним
замовленням 1997 року, затверджений
наказом Міністерства сільського
господарства і продовольства,
Міністерства фінансів та Державної
акціонерної компанії «Хліб України»
від 04.03.1997 №70/54/18 та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 06.06.1997 за
№ 212/2016.

Постановою Кабінету Міністрів України
№124 від 04.02.1997 встановлені обсяги
закупівлі за державним замовленням
продовольчого зерна, непродовольчого
зерна для спиртової промисловості і
сортового насіння зернових культур у
1997 році.

Забезпечення встановлених обсягів
закупівлі зерна та іншої
сільськогосподарської продукції було
здійснено шляхом надання бюджетних
позичок виконавцям державного
замовлення (сільськогосподарським
товаровиробники усіх форм власності), в
порядку, передбаченому Наказом
Міністерства фінансів України,
Міністерства сільського господарства
та продовольства України, Державної
акціонерної компанії «Хліб України»
№70/54/18 від 04.03.1997 (далі по тексту - Наказ
№70/54/18).

Згідно умов зазначеного вище
нормативно-правового акту, бюджетні
позички на закупівлю продовольчого
зерна та іншої сільськогосподарської
продукції повинні були надаватись у
межах коштів, передбачених на цю мету,
на умовах забезпечення повернення та
встановлення відповідальності за
цільове ефективне використання коштів.
Відділеннями державного казначейства
України укладались договори із
заготівельними підприємствами та
товаровиробниками про надання
бюджетної позички для авансування
закупівлі зерна за державним
замовленням 1997 року на всю суму
належного господарству авансу з
подальшим уточненням фактичного його
розміру.

Для остаточних розрахунків за
закуплену згідно державного
замовлення продукцію у 1997 році між
відділеннями Державного казначейства
в районах і заготівельними
підприємствами укладалися договори
про надання бюджетної позички.
Перерахування коштів органами
державного казначейства здійснювалося
на підставі укладених договорів про
надання бюджетних позичок та
відбувалося через рахунки державного
казначейства України. Зазначені
договори мали визначати мету надання
бюджетної позички, її суму, терміни
повернення та санкції за порушення
умов договору.

Таким чином, бюджетні позички на
виконання Наказу №70/54/18 отримувались
на договірних засадах. Саме умовами
укладених договорів передбачався
порядок їх отримання, повернення та
нарахування штрафних санкцій та пені.

Матеріали справи не містять копій
договору, згідно якого надавалась
бюджетна позичка, доказів щодо
отримання позички за укладеним
договором, відомостей щодо повернення
бюджетної позички відповідачем.

Відсутні також докази передачі
відповідачу суми позички, а також
погашення відповідачем авансу, що
унеможливлює встановлення строків
погашення такої позички, дату, із якою
позивач пов'язує прострочення
відповідачем повернення позички та
відповідно виникнення права на
нарахування пені, та визначення
розміру пені.

Колегія суддів погоджується із
доводами судів, що історична довідка
від 14.09.2011 №03-14/379, що міститься в
матеріалах справи, не підтверджує
наявність у відповідача заявленої до
стягнення суми заборгованості,
оскільки вона не ґрунтується на
жодному первинному документі, з огляду
на що видаються незрозумілими джерела
її складення.

Акт звірки заборгованості з
товаровиробниками по авансах, виданих
під державний контракт 1997 року, між
відділенням Державного казначейства в
Чутівському районі та Хлібною базою №88
станом на 01.09.2005 містить відомості, що
аванси під держконтракт видавались
саме Хлібній базі №88, при цьому,
відомості про надання позички
відповідачу відсутні, крім того, наявна
відмітка про повернення ним певної
суми коштів.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком судів про
неможливість встановлення будь-яких
причинно-наслідкових зв'язків щодо
надання відповідачу позички,
встановлення дати надання такої
позички та її розміру, кінцевого
терміну її повернення, факту її
несвоєчасного повернення та розміру
пені у зв'язку з несвоєчасною сплатою.

Стосовно здійснення процедури
узгодження суми зобов'язання, про
стягнення якого заявлено в позові,
колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, згідно підпункту 6.2.1.
пункту 6.2. статті 6 Закону №2181-III
підставою для прийняття податковим
органом податкової вимоги є отримання
відповідного подання від
контролюючого органу, що провів
процедуру узгодження.

Згідно пункту 1.12 Закону №2181-III
контролюючим є державний орган, який у
межах своєї компетенції, визначеної
законодавством, здійснює контроль за
своєчасністю, достовірністю, повнотою
нарахування податків і зборів
(обов'язкових платежів) та погашенням
податкових зобов'язань чи податкового
боргу. Вичерпний перелік контролюючих
органів визначається статтею 2 цього
Закону.

Дана норма містить вичерпний перелік
контролюючих органів, серед яких
відсутні органи Державного
казначейства України.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком судів про
відсутність узгодження суми
податкового зобов'язання відповідача
за бюджетною позичкою.

Вищенаведене свідчить про
неможливість визначення суми
заборгованості за бюджетною позичкою -
податковим зобов'язанням та не
проведення процедури узгодження
зазначеної суми зобов'язання.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління
Державної казначейської служби
України у Полтавській області
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 05.12.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.03.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Г.К. Голубєва (підпис)М.О.
Федоров