Справа № 819/2548/13а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.
Справа № 876/275/14
Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря Гнатик А.
З.

представника відповідача Брик В.
Г.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року у справі № 819/2548/13а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стоматологічний
центр "Спектр" до Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Стоматологічний
центр "Спектр" звернулося з
адміністративним позовом до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області, яким просило
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 24 жовтня 2013
року №.

Позов мотивує тим, що відсутність
запису в КОРО про рух готівки та суми
розрахунків не є не прибуткуванням
готівки, оскільки в КОРО були вклеєні
відповідні розрахункові документи.
Вважає, що відсутність такого запису є
порушенням порядку ведення КОРО.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправними та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 24 жовтня 2013
року №.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що оприбуткуванням готівки є
здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків реєстратора
розрахункових операцій і таке
оприбуткування повинне здійснюватись
у день одержання готівкових коштів.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав пояснення, просив
апеляційну скаргу задоволити, рішення
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нове, яким в задоволенні
позову відмовити повністю.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоч і був
належним чином повідомлений про дату,
час і місце проведення такого
засідання, що не перешкоджає слуханню
справи в його відповідно до статті 196
КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не належить до
задоволення з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
10 жовтня 2013 року відповідачем було
проведено перевірку дотримання
суб'єктами господарювання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності ліцензій,
патентів, свідоцтв позивачем.

За результатами перевірки складено акт
перевірки від 10 жовтня 2013 року,
відповідно до якого в ході перевірки
виявлено порушення позивачем вимог
пункту 7 статті 3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг", підпункту 2.6 Глави 2 Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України №637 від 15
грудня 2004 року, пункту 7.5 Порядку
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій і
розрахункових книжок, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України №614 від 1 грудня
2000 року.

Зокрема, станом на 10 жовтня 2013 року
позивачем не здійснено облік
готівкових коштів в сумі 408 гривень
отриманих при проведенні розрахунків
із застосуванням РРО MINI 50002ME
(фіскальний номер ) у повній сумі
їх фактичних надходжень у КОРО
№18067/ від 30 листопада 2011 року на
підставі фіскального звітного чека
РРО, а саме - в КОРО не оприбутковано
готівкові кошти в сумі 408 гривень
згідно фіскального звітного чека (Z -
звіту) №0742 від 31 жовтня 2012, що є
порушенням пункту 2.6. Положення №637.

З аналізу матеріалів справи зрозуміло,
що позивачем було вклеєно у книгу
обліку розрахункових операцій Z звіт
денний №0742 на суму 773 грн, з яких 365 грн -
службове внесення готівкою та 408 грн -
обсяг виручки за 31 жовтня 2012 року.

Вказані суми підтверджуються також
записом у розділі 2 КОРО у рядку від 31
жовтня 2012 року.

Водночас позивачем не було здійснено
запис про загальну суму розрахунків за
31 жовтня 2012 року у сумі 408 грн у колонці 5
розділу 2 КОРО.

Крім того в КОРО позивача відсутні
записи про оприбуткування в касі
підприємства 11 серпня 2013 року на суму 440
грн, проте вклеєно фіскальний звітний
чек №0928 від 11 серпня 2013 року на вказану
суму.

У КОРО позивача відсутні записи про
оприбуткування в касі підприємства 31
серпня 2013 року на суму 170 грн, проте
вклеєно фіскальний звітний чек №0997 від
31 серпня 2013 року на вказану суму

Відповідно до пункту 2.2 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року № 637, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 13 січня
2005 року за № 40/10320, підприємства
(підприємці) здійснюють облік операцій
з готівкою у відповідних книгах обліку.

Згідно з пунктом 2.6 цього Положення уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять готівкові розрахунки з
оформленням їх касовими ордерами і
веденням касової книги відповідно до
вимог глави 4 цього Положення, є
здійснення обліку готівки в повній
сумі її фактичних надходжень у касовій
книзі на підставі прибуткових касових
ордерів.

У разі проведення готівкових
розрахунків із застосуванням
реєстратора розрахункових операцій
(РРО) або використанням розрахункових
книжок (РК) оприбуткуванням готівки є
здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Згідно з пунктом 1.2 Положення книга
обліку розрахункових операцій (КОРО) -
це прошнурована і належним чином
зареєстрована в органах державної
податкової служби України книга, що
містить щоденні звіти, які складаються
на підставі відповідних розрахункових
документів щодо руху готівкових
коштів, товарів (послуг);
оприбуткування готівки - проведення
підприємствами і підприємцями обліку
готівки в касі на повну суму її
фактичних надходжень у касовій книзі,
книзі обліку доходів і витрат, книзі
обліку розрахункових операцій.

Наказом Державної податкової
адміністрації України від 1 грудня 2000
року № 614, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 5 лютого
2001 року за № 107/5298, затверджено Порядок
реєстрації та ведення книг обліку
розрахункових операцій і
розрахункових книжок, який розроблено
на виконання Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Вказаний Порядок поширюється на книги
обліку розрахункових операцій і
розрахункові книжки, що
використовуються суб'єктами
підприємницької діяльності при
здійсненні розрахунків у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг, крім розрахунків при
здійсненні операцій з купівлі-продажу
іноземної валюти.

Відповідно до пункту 7.5 цього Порядку
використання КОРО, зареєстрованої на
РРО, передбачає: наявність книги ОРО на
місці проведення розрахунків, де
встановлено РРО; підклеювання
фіскальних звітних чеків на
відповідних сторінках КОРО; щоденне
виконання записів про рух готівки та
суми розрахунків, при цьому дані за
сумами, отриманими від покупців
(клієнтів), та дані за сумами, виданими
покупцям (клієнтам), записуються
окремо; у разі виходу з ладу РРО чи
відключення електроенергії здійснення
записів за обліком розрахункових
квитанцій; ведення обліку ремонтів,
робіт з технічного обслуговування, а
також перевірок конструкції та
програмного забезпечення РРО у
відповідному розділі КОРО.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
відповідно до статті 238 Господарського
кодексу України за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідації його
наслідків.

Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх
застосування визначаються статті 239
цього Кодексу, іншими законодавчими
актами. Адміністративно-господарські
санкції можуть бути встановлені
виключно законами.

Згідно з ч. 1 цієї статті органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до своїх
повноважень та у порядку,
встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів
господарювання таку
адміністративно-господарську санкцію
як адміністративно-господарський
штраф.

Відповідно до статті 241 Господарського
кодексу України
адміністративно-господарський штраф -
це грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності. Перелік
порушень, за які з суб'єкта
господарювання стягується штраф,
розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.
Адміністративно-господарський штраф
може застосовуватися у визначених
законом випадках одночасно з іншими
адміністративно-господарськими
санкціями, передбаченими статтею 239
цього Кодексу.

Враховуючи наведене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що штрафні
(фінансові) санкції за порушення вимог
підпунктів 2.2 та 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні, які
застосовані на підставі абзацу 2 статті
1 Указу Президента України від 12 червня
1995 року № 436/95 «Про застосування
штрафних санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки», є
адміністративно-господарськими
санкціями у розумінні статей 238, 239 та 241
Господарського кодексу України, а отже,
повинні застосовуватися у межах
строків, визначених статтею 250 цього
Кодексу, відповідно до якої
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніше як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Отже оскаржуване рішення відповідача
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 24 жовтня 2013 року, було
прийнято після спливу зазначених
строків в частині порушення від 31
жовтня 2012 року, тому дане рішення в цій
частині необхідно скасувати із підстав
пропущення строку.

Колегія суддів враховує, що Указ
Президента України від 12 червня 1995 року
№436/95 «Про застосування штрафних
санкцій за порушення норм з
регулювання обігу готівки» передбачає
відповідальність за неоприбуткування
(неповне та/або несвоєчасне)
оприбуткування у касах готівки - у
п'ятикратному розмірі не
оприбуткованої суми.

Однак, судом першої інстанції вірно
встановлено, що такого порушення, як
неоприбуткування готівки у касі, тобто
її приховування від обліку, позивачем
не допущено, оскільки отримані ним за
вказаний період готівкові кошти у
повній сумі їх фактичних надходжень
були обліковані у КОРО № -р/1,
шляхом вклеювання Z звітів.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення -суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 15 листопада
2013 року у справі № 819/2548/13а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий суддя:
Кузьмич С. М.

Судді:
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 10 жовтня
2014 року