Справа № 820/16615/14
Суддя: Панченко О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого судді - Панченко О.В.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу з
позовом Управління пенсійного Фонду
України в Овідіопольському районі
Одеської області до Харківського
економіко-правового університету про
стягнення заборгованості,-
Позивач - Управління пенсійного Фонду
України в Овідіопольському районі
Одеської області, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд стягнути з
Харківського економіко-правового
університету суму у розмірі 1049,00 грн.,
яка була безпідставно виплачена
пенсійним фондом гр. ОСОБА_1 як пенсія
по втраті годувальника.
В обґрунтування позовних вимог
позивач посилаючись на ст. 101 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
зазначив, що УПФУ в Овідіопольському
районі Одеської області на підставі ст.
36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" згідно заяви гр. ОСОБА_1
від 08.10.2013р. було продовжено виплату
заявнику пенсії по втраті годувальника
у зв'язку з продовженням навчання у
вищому навчальному закладі -
Харківському економіко-правовому
університеті. Відповідно до довідки
від 10.09.2013р. № 08-33/147 ОСОБА_1 є студентом У
економіко-правового університету,
термін закінчення навчального закладу
- 31.08.2014р. В порядку контролю позивачем
був направлений до навчального закладу
запит від 28.07.2014р. щодо дати закінчення
ОСОБА_1 навчання та з'ясовано, що
вказана особа відрахована з
університету 02.06.2014р. у зв'язку з
закінченням навчання. Таким чином,
виникла переплата пенсії за липень 2014
р. в сумі 1049,00 грн.
Вказані вище обставини слугували
підставою для звернення УПФУ в
Овідіопольському районі Одеської
області з даним позовом до суду.
Позивач у судове засідання
повноважного представника не направив,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлений судом належним чином, в
порядку, передбаченому ст. ст. 33-35 КАС
України, надіслав на адресу суду заяву,
в якій просив суд розглядати справу за
відсутністю представника УПФУ.
Відповідач - Харківський
економіко-правовий університет, позов
не визнав. У письмових запереченнях на
позов вказав, що між закладом та гр.
ОСОБА_1 дійсно був укладений договір
про надання платних освітніх послуг №
08-35/158П від 01.09.2013р. строком до 31.08.2014р.
10.09.2013р. на прохання ОСОБА_1
університетом було видано довідку №
08-33/147, яка складена на підставі
договору. На запит позивача № 3924/05 від
28.07.2014р. університет надав відповідь, в
якій зазначив, що ОСОБА_1 наказом від
02.06.2014р. відрахований з університету у
зв'язку з закінченням навчання.
Відповідач стверджує, що діяв виключно
в рамках законодавства України та
укладеного договору, останній вправі
виконати свої зобов'язання, у т.ч.
надати освітні послуги достроково.
Обов'язок повідомляти органи, що
надають пенсії, про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати покладається на
пенсіонера. За таких підстав,
відповідач вважає, що є неналежним
відповідачем по справі, а вимоги
позивача та університету -
Представник відповідача про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
судом належним чином, в порядку,
передбаченому ст. ст. 33-35 КАС України,
прибув до суду та слав заяву про
розгляд справи в порядку письмового
Суд, вивчивши доводи позову та
заперечень проти нього,
проаналізувавши зміст норм
матеріального і процесуального права,
які врегульовують спірні
правовідносини, дійшов наступних
За матеріалами справи судом
встановлено, що спір у справі виник з
приводу відшкодування державі в особі
УПФУ в Овідіопольському районі
Одеської області шкоди у розмірі 1049, 00
Вказана шкода, як стверджує позивач,
спричинена відповідачем у зв'язку з
видачею ним недостовірних документів
особі, що призвело до безпідставної
виплаті особі пенсії по втраті
годувальника та відповідно до ст. 101
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" підлягає відшкодуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Під владними управлінськими функціями,
що здійснюються на основі
законодавства, зокрема на виконання
делегованих повноважень, слід розуміти
будь-які владні повноваження у рамках
діяльності держави чи місцевого
самоврядування, що не належать до
законодавчих повноважень чи
повноважень здійснювати правосуддя.
Згідно із ч.2 ст.4 КАС України,
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
Частина 1 та 2 статті 17 КАС України
визначають, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму; на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень;
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України;
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
При визначенні юрисдикції справи
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач;
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 50 КАС
України, громадяни України, іноземці чи
особи без громадянства, їх об'єднання,
юридичні особи, які не є суб'єктами
владних повноважень, можуть бути
відповідачами лише за
адміністративним позовом суб'єкта
владних повноважень: 1) про тимчасову
заборону (зупинення) окремих видів або
всієї діяльності об'єднання громадян; 2)
про примусовий розпуск (ліквідацію)
об'єднання громадян; 3) про примусове
видворення іноземця чи особи без
громадянства з України; 4) про обмеження
щодо реалізації права на мирні
зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); 5) в інших випадках,
встановлених законом.
У відповідності до ч. 2 ст. 21 КАС України,
вимоги про відшкодування шкоди,
заподіяної протиправними рішеннями,
діями чи бездіяльністю суб'єкта
владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.
Аналіз наведеної норми дає підстави
для однозначного висновку про те, що
адміністративними судами можуть
розглядатися вимоги про відшкодування
шкоди, яка була завдана лише суб'єктом
владних повноважень, а також такі
вимоги мають бути поєднанні з вимогою
про визнання протиправними рішення,
дій чи бездіяльності останнього.
В свою чергу, у справах за позовом УПФУ
до юридичної особи (навчального
закладу) про стягнення шкоди,
заподіяної державі, відповідач не є
суб'єктом владних повноважень і такі
позовні вимоги не поєднані із вимогою
про визнання протиправними рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
Крім того, спір щодо стягнення суми
надміру сплаченої пенсії законодавцем
не віднесено до вичерпного переліку
підстав, визначених КАС України, що
надають право суб'єкту владних
повноважень на звернення з
адміністративним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного
кодексу України, майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Виходячи із системного аналізу
вищенаведених правових норм, в даному
випадку фактично має місце
цивільно-правовий спір про
відшкодування шкоди, заподіяної
державі в особі Пенсійного фонду
України, який підлягає розгляду за
правилами цивільного процесуального
Отже, спірні правовідносини не є
публічно-правовими і, як наслідок,
вирішення такої категорії спорів не
регулюється приписами Кодексу
адміністративного судочинства
Враховуючи викладене, з урахуванням
характеру спірних правовідносин,
суб'єктного складу сторін у справі та
предмету спору суд зазначає, що дана
справа не може бути розглянута в
порядку адміністративного
судочинства.
За правилами, визначеними п. 1 ч. 1 ст. 157
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд закриває провадження у
справі, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене вище, керуючись
ст.ст. 17, 21, 157, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -
Закрити провадження у справі за
позовом Управління пенсійного Фонду
України в Овідіопольському районі
Одеської області до Харківського
економіко-правового університету про
стягнення 1049, 00 грн.
Роз'яснити позивачеві, що закриття
провадження у справі не позбавляє його
права звернутися до суду в порядку
цивільного судочинства.
Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку згідно з ст. 186 КАС
України, а саме: до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
5-денний строк з дня отримання копії
ухвали апеляційної скарги з поданням
її копії до апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили згідно з
ст. 254 КАС України, а саме: після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.
Якщо строк апеляційного оскарження
буде поновлено, то вважається, що
постанова чи ухвала суду не набрала
законної сили.

Суддя

О.В.Панченко