Справа № 816/3511/14
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 рокум. ПолтаваСправа
№816/3511/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Кльопової І.Г.

та представників сторін:

від позивача - Кузьменко С.В.,

від відповідача - Гриценко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод Укрбудмаш" до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Завод Укрбудмаш"
(надалі - позивач, ТОВ "Завод Укрбудмаш")
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управлінням
Міндоходів у Полтавській області
(надалі - відповідач, ДПІ у м. Полтаві)
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 26 серпня 2014
року №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання позивача за
платежем: "Податок на додану вартість
із вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг), 14010100" загалом в розмірі 580 357 грн
50 коп. (в т.ч., 386 905 грн - основний платіж,
193 452 грн 50 коп. - штрафні (фінансові)
санкції).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем порушено
права та інтереси ТОВ "Завод Укрбудмаш"
у сфері публічно-правових відносин
через безпідставне донарахування
грошового зобов'язання зі сплати
податку на додану вартість. Посилався
на те, що господарські операції з
Приватним підприємством "Полюс" носили
реальний, товарний характер і
підтверджені належним чином
оформленими первинним документами
бухгалтерського обліку.

Відповідач позов не визнав. У наданих
до суду письмових запереченнях просив
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на відомості, встановлені
документальною позаплановою невиїзною
перевіркою ТОВ "Завод Укрбудмаш" та
викладені в акті перевірки від 13 серпня
2014 року №4705/16-01-22-02/32174727.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити з підстав,
наведених у позовній заяві та
додаткових поясненнях до позову.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував з підстав та мотивів,
наведених у письмовому запереченні ДПІ
у м. Полтаві, наполягав на відмові у
задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши
докази, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив наступні факти та
відповідні до них правовідносини.

ТОВ "Завод Укрбудмаш" у встановленому
законодавством порядку зареєстроване
як юридична особа, , з 11
жовтня 2002 року перебуває на обліку в
якості платника податків в ДПІ у м.
Полтаві та є платником податку на
додану вартість /т. І, а.с. 25-27/.

Видами діяльності позивача за КВЕД-2010
є: виробництво інших машин і
устатковання спеціального
призначення, н.в.і.у. (28.99), виробництво
машин і устатковання для добувної
промисловості та будівництва (28.92),
вантажний автомобільний транспорт
(49.41), надання в оренду й експлуатацію
власного чи орендованого нерухомого
майна (68.20) /т. І, а.с. 28/.

Фахівцем ДПІ у м. Полтаві проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ "Завод Укрбудмаш" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
Приватним підприємством /надалі - ПП/
"Полюс" () за грудень 2011
року.

За результатами перевірки складено акт
від 13 серпня 2014 року №4705/16-01-22-02/32174727
(надалі - Акт перевірки), в якому вказано
на порушення платником податків вимог
пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3,
198.6 статті 198, статті 201 Податкового
кодексу України, наслідком чого
визначено заниження суми позитивного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту по податку на додану вартість
/надалі також ПДВ/ за грудень 2011 року
(рядок 18 декларації з ПДВ) в розмірі 386 905
грн /т. І, а.с. 13-24/.

На підставі зазначеного вище Акта
перевірки ДПІ у м. Полтаві 26 серпня 2014
року сформовано податкове
повідомлення-рішення №, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
позивача за платежем: "Податок на
додану вартість із вироблених в
Україні товарів (робіт, послуг), 14010100"
загалом в розмірі 580 357 грн 50 коп. (в т.ч.,
386 905 грн - основний платіж, 193 452 грн 50
коп. - штрафні (фінансові) санкції) /т. І,
а.с. 12/.

Не погоджуючись із зазначеним вище
податковим повідомленням-рішенням ДПІ
у м. Полтаві, ТОВ "Завод Укрбудмаш"
звернулось до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірному
рішенню суб'єкта владних повноважень,
суд виходить з критеріїв правомірності
такого рішення, що встановлені
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у зв'язку з чим перевіряє чи
прийнято дане рішення: на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення;
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивачем, на
підставі податкових накладних,
виписаних ПП "Полюс" (), у
грудні 2011 року зараховано до складу
податкового кредиту суму ПДВ загалом в
розмірі 386 904 грн 75 коп. /т. І, а.с. 33 -
зворот/.

Однак, за результатами документальної
позапланової невиїзної перевірки
ТОВ "Завод Укрбудмаш" відповідач
дійшов висновку про безпідставне
віднесення вказаної суми податку до
складу податкового кредиту, наслідком
чого визначено заниження позивачем
зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету
загалом в розмірі 386 905 грн.

Мотивуючи даний висновок, відповідач
зазначив, що позивачем на перевірку не
надано подорожні листи та документи,
підтверджуючі відповідність товарів
стандартам і вимогам якості. Також,
звернув увагу на те, що у наданих на
перевірку товарно-транспортних
накладних відсутні відомості про назву
продукції, одиницю її виміру, кількість
та ціну. Крім того, наголосив на
відомостях Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів щодо наявних
розбіжностей між сумою податкового
кредиту ТОВ "Завод Укрбудмаш" та сумою
податкових зобов'язань ПП "Полюс" за
грудень 2011 року. Також, ревізор в Акті
перевірки процитував зміст акта ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 10 квітня 2013 року
№1170/224/32350538 "Про результати
документальної позапланової невиїзної
перевірки фінансово-господарської
діяльності з питань дотримання вимог
податкового законодавства України
товариства з обмеженою
відповідальністю ПП "Полюс" (код за
) під час здійснення
господарських відносин з ТОВ "Інфотерм"
(код за ) за червень 2011 року,
ПП "СВ Гермес" (код за ) за
березень 2011 року, ПВП "Форест" (код за
) за червень 2011 року, ТОВ
"Кафепродакшн" (код за ) за
січень 2011 року".

Оцінюючи наведені доводи в їх
сукупності, суд виходить з наступного.

Спірні відносини сторін стосуються
права платника ПДВ на податковий
кредит.

Так, згідно з підпунктом "а" пункту 198.1
статті 198 Податкового кодексу України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

За приписами пункту 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Водночас, як визначено пунктом 198.6
статті 198 Податкового кодексу України,
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, податковий
кредит для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість має бути фактично здійснений
і підтверджений належним чином
складеними первинними документами, що
відображатимуть реальність
господарської операції, яка є
підставою для формування податкового
обліку платника податків.

За відсутності факту придбання товарів
чи послуг або в разі, якщо придбані
товари чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту з
податку на додану вартість навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Таким чином, визначальним у питанні
перевірки правомірності формування
платником податку показників
податкової звітності з ПДВ є
безпосереднє дослідження факту
здійснення господарської операції (її
реальності/товарності), на підставі
якої таким платником сформовано дані
податкового обліку.

Судом встановлено, що спірні відносини
між позивачем та його контрагентом
стосувалися придбання
товарно-матеріальних цінностей на
підставі відповідного договору
поставки.

До матеріалів справи залучено копію
договору поставки від 01 грудня 2011 року
№47, за умовами якого ПП "Полюс"
(постачальник) зобов'язувалось
поставити, а ТОВ "Завод Укрбудмаш"
(покупець) прийняти і оплатити товар /т.
І, а.с. 95-96/.

Як пояснив в судовому засіданні
представник позивача, на виконання
умов даного договору ПП "Полюс"
протягом грудня 2011 року поставило ТОВ
"Завод Укрбудмаш" товари загальною
вартістю 2 321 428 грн 51 коп., в т.ч. ПДВ - 386 904
грн 75 коп.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: порядковий
номер податкової накладної; дата
виписування податкової накладної;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку;
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг;
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; ціна постачання
без урахування податку; ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; вид цивільно-правового
договору.

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг /пункт 201.4
статті 201 Податкового кодексу України/.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
/абзац 1 пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України/.

На підтвердження факту поставки ПП
"Полюс" товарно-матеріальних цінностей
позивачем до матеріалів справи надано
копії податкових накладних: від 05
грудня 2011 року №228 /т. І, а.с. 99/, від 14
грудня 2011 року №229 /т. І, а.с. 102/, від 14
грудня 2011 року №230 /т. І, а.с. 105/, від 23
грудня 2011 року №231 /т. І, а.с. 108/, від 23
грудня 2011 року №232 /т. І, а.с. 111/.

Вказані податкові накладні позивачем
відображено у реєстрі виданих та
отриманих податкових накладних за
грудень 2011 року та на їх підставі
віднесено до складу податкового
кредиту звітного (податкового) періоду
суму ПДВ в розмірі 386 904 грн 75 коп., що
відображено у податковій декларацій з
ПДВ за грудень 2011 року та додатку до
податкової декларації №5 "Розшифровка
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів" /т. І,
а.с. 31-34/.

Дослідивши в судовому засіданні
перелічені вище копії податкових
накладних, судом встановлено, що їх
оформлено у відповідності до вимог
пункту 201.1 статті 201 Податкового
кодексу України.

Суд зазначає, що зауваження
відповідача щодо змісту та форми
податкових накладних в Акті перевірки
та письмових запереченнях проти позову
відсутні.

Також, ДПІ у м. Полтаві не спростовано
того, що на момент складення зазначених
податкових накладних контрагент
позивача мав статус платника податку
на додану вартість та був
зареєстрований як юридична особа у
встановленому законодавством порядку.

Отже, наведені податкові накладні
підтверджують факт придбання
позивачем у ПП "Полюс" товарів
загальною вартістю 2 321 428 грн 51 коп. (в
т.ч. ПДВ - 386 904 грн 75 коп.), є підставою
для віднесення спірної суми ПДВ до
складу податкового кредиту та в силу
положень статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
приймаються судом як належний доказ у
справі.

За змістом пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

За змістом частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних відносин) підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Відповідно до приписів частини другої
статті 3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" бухгалтерський
облік є обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Дослідивши в судовому засіданні
долучені до матеріалів справи копії
накладних від 05 грудня 2011 року №3186 /т.
І, а.с. 98/, від 14 грудня 2011 року №3187 /т.
ІІІ, а.с. 55/, від 14 грудня 2011 року №3188 /т.
І, а.с. 104/, від 23 грудня 2011 року №3189 /т. І,
а.с. 107/, від 23 грудня 2011 року №3190 /т. І,
а.с. 110/, судом встановлено, що їх
оформлено у відповідності до вимог
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", Положення про документальне
забезпечення записів в
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 року №88 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за
№168/704. А відтак, вказані документи є
первинними документами
бухгалтерського обліку в розумінні
частини першої статті 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та в силу положень
статті 70 Кодексу адміністративного
судочинства України приймаються судом
як належний доказ у справі.

Зауваження щодо змісту та форми
накладних в Акті перевірки та
письмових запереченнях відповідача
проти позову відсутні.

У кожному конкретному випадку товар
отримано уповноваженим на те
довіреністю ТОВ "Завод Укрбудмаш"
працівником підприємства на складі ПП
"Полюс" та доставлено до міста Полтави
Полтавської області власним
автомобільним транспортом позивача, на
підтвердження чого до матеріалів
справи долучено копії
товарно-транспортних накладних /т. І,
а.с. 117-119/, подорожного листа службового
легкового автомобіля від 05 грудня 2011
року №811 /т. І, а.с. 122/, подорожніх листів
вантажного автомобіля від 14 грудня 2011
року №591 /т. І, а.с. 123/, від 23 грудня 2011
року №609 /т. І, а.с. 124/, книги обліку
довіреностей /т. І, а.с. 155-169; т. ІІІ, а.с.
59-61/, наказу про прийняття на роботу
водіїв /т. І, а.с. 125/, трудових книжок
водія ОСОБА_3 та механіка ОСОБА_4 /т. І,
а.с. 126, 128/, наказів про закріплення
автомобілів /т. І, а.с. 127, 129/, свідоцтва
про реєстрацію транспортного засобу /т.
І, а.с. 130/, інвентарну відомість обліку
позаоборотних активів /т. І, а.с. 131-133/.

З приводу посилань відповідача на те,
що позивачем на перевірку не надано
подорожні листи та документи,
підтверджуючі відповідність товарів
стандартам і вимогам якості, а у
товарно-транспортних накладних не
вказано назву продукції, одиницю її
виміру, кількість та ціну, суд зазначає
наступне.

Згідно з вимогами статті 4 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" одним із
принципів бухгалтерського обліку є
превалювання сутності над формою -
операції обліковуються відповідно до
їх сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Перевіряючи факт здійснення
господарської операції, на підставі
якої платником податків сформовано
дані податкового обліку, суд досліджує
товарність такої операції в сукупності
чинників, що впливають на її реальний
зміст. Зокрема, суд оцінює документи та
інші дані, що відображені платником
податків в податковому та
бухгалтерському обліку, з урахуванням
специфіки спірної господарської
операції.

При цьому, сама собою наявність або
відсутність окремих документів чи
допущення помилок в їх оформленні не
може слугувати підставою для висновків
про відсутність господарської
операції, якщо іншими даними буде
підтверджено фактичний рух активів або
зміни у власному капіталі чи
зобов'язаннях платника податку у
зв'язку з його господарською
діяльністю.

Таким чином, окремі недоліки у
оформленні первинних документів не є
беззаперечним свідченням фіктивності
господарської операції.

Суд зазначає, що у товарно-транспортних
накладних, копії яких залучено до
матеріалів справи /т. І, а.с. 117-119/, у
графах: "Назва продукції, товару
(вантажу)", "Одиниця виміру", "Кількість",
"Ціна" вказано відомості про видаткові
накладні, на підставі яких отримано
товар. Оскільки перевезення товару
здійснювалось за фактом його
відвантаження зі складу постачальника,
а на кожну партію видавалась окрема
видаткова накладна, зазначення у
товарно-транспортній накладній
відомостей про таку видаткову накладну
є, на думку суду, достатньою
характеристикою товару, що
перевозився.

Що стосується доводів відповідача про
ненадання на перевірку подорожніх
листів та документів про сертифікацію
і якість товарів, суд зазначає, що запит
ДПІ у м. Полтаві від 08 липня 2014 року
вих. №9726/10/16-01-22-02-23 не містить
конкретизованих вимог щодо
необхідності подання вказаних
документів /т. ІІ, а.с. 189/.

Водночас, на вимогу суду позивач надав
копії подорожніх листів /т. І, а.с. 122-124/
та сертифікатів якості /т. І, а.с. 182-195/.

Крім того, судом витребувано та
досліджено в судовому засіданні
документи про технічні характеристики
автотранспорту позивача та придбаних
товарно-матеріальних цінностей /т. ІІІ,
а.с. 2-53, 62-205/, зі змісту яких встановлено
можливість перевезення вантажу даним
видом транспорту.

Оплату придбаних товарів позивачем
проведено у повному обсязі на підставі
виписаних постачальником рахунків /т.
І, а.с. 97, 100, 101, 103, 106, 109/ шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок ПП "Полюс" у банку, що
підтверджено копіями виписок установи
банку про рух коштів на рахунку /т. І,
а.с. 135-154/.

Отримані від ПП "Полюс" товари позивач
оприбуткував шляхом відображення
факту надходження кожної партії
товарів за даними бухгалтерського
обліку /т. І, а.с. 112-116/.

Придбані товарно-матеріальні цінності
ТОВ "Завод Укрбудмаш" використано для
виготовлення станцій масляних
мобільних потужністю 10,0м3/год у
комплекті з ЗІП та установок змішуючих
швидкодіючих типу УСБ-1, на
підтвердження чого до матеріалів
справи залучено копії накладних на
передачу у виробництво /т. І, а.с. 170-181/,
розрахунків витрат у зв'язку з випуском
продукції /т. І, а.с. 202, 204-208, 213, 215-219, 224,
226-230, 235, 237-241, 246, 248-250; т. ІІ, а.с. 1-2, 7, 9-13, 18,
20-24, 29, 31-35, 42, 45-46, 51, 54-55, 60 ,62-63/.

Виготовлені вироби позивач реалізував
третім особам, що підтверджено
долученими до матеріалів справи
копіями договорів поставки від 04 січня
2011 року №7 /т. І, а.с. 196-197/, від 03 січня 2012
року №1 /т. ІІ, а.с. 36-37/, накладних /т. І,
а.с. 198, 209, 220, 231, 242; т. ІІ, а.с. 3, 14, 25, 38, 47, 56/,
довіреностей /т. І, а.с. 199, 210, 221, 232, 243; т.
ІІ, а.с. 4, 15, 26, 39, 48, 57/ та податкових
накладних /т. І, а.с. 200, 211, 222, 233, 244; т. ІІ,
а.с. 5, 16, 27, 40, 49, 58/.

Крім того, на вимогу суду позивач надав
довідку про економічну вигоду від 17
вересня 2014 року №285, за змістом якої
дохід від реалізації продукції склав 700
386 грн 56 коп. /т. ІІ, а.с. 175-177/.

Враховуючи вищевикладене в своїй
сукупності, суд дійшов висновку, що
матеріалами справи в повному обсязі
підтверджено товарність спірних
господарських операцій, факт сплати
позивачем у ціні придбаних товарів ПДВ
в розмірі 386 904 грн 75 коп., наявність в
діях позивача ділової мети, а також рух
активів в ході здійснення
господарської діяльності.

Суд також акцентує увагу на тому, що за
даними Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців основним видом
господарської діяльності ПП "Полюс" є
інші види оптової торгівлі (51.90.0) /т. ІІ,
а.с. 178-179/, а основним видом
господарської діяльності позивача -
виробництво інших машин і устатковання
загального призначення, н.в.у.і. (28.29,
КВЕД-2010) /т. ІІ, а.с. 180-181/. Таким чином,
спірні господарські операції
відповідають виду та меті
господарської діяльності договірних
сторін.

За таких обставин, суд вважає, що
позивачем правомірно враховано при
розрахунку податкового кредиту за
грудень 2011 року суму ПДВ загалом в
розмірі 386 904 грн 75 коп.

Посилання контролюючого органу на
відомості, викладені в акті ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська від 10 квітня 2013 року
№1170/224/32350538, не приймаються судом в
якості достатніх обґрунтувань
правомірності оскарженого податкового
повідомлення-рішення, оскільки
отримання контролюючим органом акта
перевірки контрагента платника
податків, в якому викладені висновки
про вчинення таким контрагентом
нікчемного правочину або відображення
в звітності показників господарських
операцій, які фактично не відбулись, не
звільняє контролюючий орган від
виконання обов'язку по самостійному
встановленню та доведенню факту
вчинення платником податків порушення
закону, адже акт перевірки контрагента
не має преюдиційного значення та не є
документом, що достовірно та
безсумнівно підтверджує обставини
фактичної дійсності.

З приводу посилань відповідача на
відомості Системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів щодо наявних
розбіжностей між сумою податкового
кредиту ТОВ "Завод Укрбудмаш" та сумою
податкових зобов'язань ПП "Полюс" за
грудень 2011 року, суд звертає увагу на
наступне.

Як визначено частиною другою статті 61
Конституції України, юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

Частиною першою статті 218
Господарського кодексу України
передбачено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, зважаючи на принцип
персональної відповідальності
платника податку, право добросовісного
платника податків на податковий кредит
з ПДВ не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами.

Крім того, у постановах від 09 вересня 2008
року у справі №21-500во08, від 01 червня 2010
року у справі №21-573во10, від 31 січня 2011
року у справі №21-47а10 Судова палата в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що якщо
контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи.

Так само, Європейський Суд з прав
людини у рішенні від 22 січня 2009 року у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява №3991/03) зазначив, що "…
компанія-заявник не повинна нести
відповідальність за наслідки
невиконання постачальником його
обов'язків щодо своєчасного
декларування ПДВ і, як наслідок,
сплачувати ПДВ повторно разом із пенею.
Суд вважає, що такі вимоги
прирівнюються до надзвичайного
обтяження для компанії-заявника, що
порушило справедливий баланс, який
повинен був підтримуватися між
вимогами загальних інтересів та
вимогами захисту права власності."
/пункт 71/.

Як висновок, суд зазначає, що допущені
попередніми постачальниками у ланцюгу
постачання товару певні порушення
податкового законодавства тягнуть
негативні наслідки саме для таких
постачальників та не впливають на
право позивача (добросовісного
платника податку) на віднесення до
складу податкового кредиту сплаченого
податку на додану вартість
постачальникам товару.

Підставою для донарахування платнику
податку грошових зобов'язань може
слугувати лише встановлення факту
узгодженості дій платника податків з
недобросовісними платниками податків
(постачальниками) з метою незаконного
отримання податкових вигод або його
обізнаності з такими діями
постачальників чи сприяння ухиленню
постачальниками товару у ланцюгу
постачання від виконання податкових
зобов'язань. Однак, матеріали справи
таких доказів не містять.

Відповідачем не надано доказів та не
зазначено обставин, які б ставили під
сумнів фактичне здійснення спірних
господарських операцій. Зокрема, не
надано доказів, що підтверджували б
невідповідність змісту угод дійсним
намірам сторін щодо набуття цивільних
прав і обов'язків чи свідчили про намір
сторін ухилитися від оподаткування
доходів, отриманих внаслідок виконання
договорів або приховування дійсного
об'єкта оподаткування, зменшення бази
оподаткування, створення штучних
підстав для незаконного відшкодування
сум сплачених податків за рахунок
коштів бюджету, отримання незаконних
пільг з оподаткування тощо.

Так само, наявні у справі документи не
містять жодних доказів наявності між
позивачем та його контрагентами
взаємоузгоджених зловмисних дій,
спрямованих на порушення існуючого в
державі суспільного ладу або моральних
засад.

Водночас, як зазначив позивач,
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 13
січня 2014 року у справі №804/16827/13-а
задоволено частково адміністративний
позов ПП "Полюс" до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити певні дії:
визнано протиправними дії Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів
Дніпропетровської області щодо
виключення (коригування), на підставі
Акту №1170/224/32350538 від 10.04.2013р. про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
фінансово-господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового
законодавства України ПП "Полюс" () під час здійснення
господарських відносин з ТОВ "Інфотерм"
(код за 7) за червень 2011
року, ПП "СВ Гермес" (код за )
за березень 2011, ПВП "Форест" () за червень 2011 року, ТОВ
"Кафепродакшн" (код за ) за
січень 2011 року, з електронної бази
даних "Автоматизована система
співставлення Інформаційної системи
Міністерства доходів і зборів України
"Податковий блок" та інших електронних
баз даних суми податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, які визначені ПП
"Полюс" у податкових деклараціях за
період квітень 2011р. по травень 2012р.;
зобов'язано Державну податкову
інспекцію у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів Дніпропетровської області
відновити в електронній базі даних
"Автоматизована система співставлення
Інформаційної системи Міністерства
доходів і зборів України "Податковий
блок" показники податкової звітності
ПП "Полюс" (), зазначених
останнім в податкових деклараціях за
період з березня 2011 року по травень 2012
року.

Однак, оскільки позивачем не надано
доказів набрання законної сили даним
судом рішенням, останнє не приймається
судом у якості належного доказу у
справі.

Враховуючи наведене вище в своїй
сукупності, висновок податкової
інспекції про порушення позивачем
вимог статей 44, 198, 201 Податкового
кодексу України здійснено при
помилковому розумінні норм діючого на
час виникнення спірних відносин
законодавства та фактичних обставин
справи.

Виходячи з визначення поняття штрафна
санкція, що міститься в підпункті 14.1.265
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, відповідно до якого дана
санкція може бути застосована до
платника податків лише у разі вчинення
останнім порушення вимог податкового
законодавства, а такі порушення в діях
позивача відсутні, суд дійшов висновку,
що спірними податковими
повідомленнями-рішеннями також
неправомірно застосовано до ТОВ "Завод
Укрбудмаш" штрафні (фінансові) санкції
в розмірі 193 452 грн 50 коп.

В силу частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1
статті 21 Податкового кодексу України
посадові особи контролюючих органів
зобов'язані дотримуватися Конституції
України та діяти виключно у
відповідності з цим Кодексом та іншими
законами України, іншими нормативними
актами.

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Водночас, суд акцентує увагу на тому, що
відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у
справі "Компанія "Вестберґа таксі
Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд
визначив, що "… адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.".

Відповідачем під час розгляду
адміністративної справи не наведено
об'єктивних доводів та не надано
належних доказів наявності в діях
позивача ознак протиправної
діяльності. Тобто, відповідачем не
доведено правомірності оскарженого
податкового повідомлення-рішення.

Разом з цим, долученими до матеріалів
справи копіями первинних документів
бухгалтерського обліку підтверджено
право позивача на віднесення до
податкового кредиту суми ПДВ в розмірі
386 904 грн 75 коп.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
доведеним належними та допустимими
доказами той факт, що при прийнятті
спірного податкового
повідомлення-рішення суб'єкт владних
повноважень діяв всупереч
встановленому законом порядку,
необґрунтовано, упереджено, без
з'ясування необхідних обставин, що мали
значення для прийняття рішення, без
дотримання необхідного балансу між
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів позивача і цілями,
на досягнення яких спрямовано ці
рішення, чим порушено законні інтереси
позивача.

За таких обставин, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Полтаві
від 26 серпня 2014 року № необхідно
визнати протиправним та скасувати, а
позов ТОВ "Завод Укрбудмаш" -
задовольнити.

У відповідності до частини першої
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Водночас, згідно з підпунктом 3 пункту 9
розділу VI "Прикінцеві та перехідні
положення" Бюджетного кодексу України
у разі безспірного списання коштів
державного бюджету (місцевих бюджетів)
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, відображає в обліку
відповідні бюджетні зобов'язання
розпорядника бюджетних коштів, з вини
якого виникли такі зобов'язання.
Погашення таких бюджетних зобов'язань
здійснюється виключно за рахунок
бюджетних асигнувань цього
розпорядника бюджетних коштів.
Одночасно розпорядник бюджетних
коштів зобов'язаний привести у
відповідність з бюджетними
асигнуваннями інші взяті бюджетні
зобов'язання.

Отже, судовий збір в розмірі 487 грн 20
коп., сплачений позивачем при зверненні
до суду з даним позовом, необхідно
стягнути з Державного бюджету України
за рахунок бюджетних асигнувань,
призначених для утримання ДПІ у м.
Полтаві.

При розподілі судових витрат
відповідно до положень частини третьої
статті 4 Закону України "Про судовий
збір", суд виходить з приписів пункту 21
частини першої статті 5 вказаного
Закону, згідно з яким відповідача
звільнено від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
Укрбудмаш" до Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Головного управління
Міндоходів у Полтавській області від 26
серпня 2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
за рахунок бюджетних асигнувань за
зобов'язаннями Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області () на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод Укрбудмаш" () витрати зі сплати судового
збору в розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) гривень 20 (двадцять)
копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання її
копії з одночасним надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено 20
жовтня 2014 року.

Суддя
О.О. Кукоба