Справа № 2а-3384/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа № 147717/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Сеника Р.П., Сапіги В.П.

за участю секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
прокурора Личаківського району м.
Львова в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства в Львівській області на
постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 7 грудня 2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Брюховицької селищної ради про
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні-жовтні 2011 року позивачі -
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися з позовами
до Брюховицької селищної ради, в яких, з
урахуванням уточнення позовних вимог,
просять:

ОСОБА_4 - визнати протиправною
бездіяльність відповідача, яка полягає
в ненаданні їй земельної ділянки
площею 0,5 га в районі урочища «Крукова
гора» для ведення особистого
підсобного господарства; визнати право
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
площею 0,5 га в районі урочища Крукова
гора, яка межує по лінії А-Б із землями
Брюховицької селищної ради, по лінії
Б-В - із землею загального користування,
по лінії В-Г - із землею ОСОБА_5, по лінії
Г-А - із землею ОСОБА_2;

ОСОБА_2 - визнати протиправною
бездіяльність відповідача, яка полягає
в ненаданні йому земельної ділянки
площею 0,5 га в районі урочища Крукова
гора для ведення особистого підсобного
господарства; визнати право власності
ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,5 га
в районі урочища Крукова гора, яка
межує по лінії А-Б із землею ОСОБА_6, по
лінії Б-В - із землею ОСОБА_7, по лінії В-Г
- із землею ОСОБА_8, по лінії Г-Д - із
землею загального користування, по
лінії Д-Е - із землею ОСОБА_9, по лінії Е-А
- із землею Брюховицької селищної ради.

Ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова від 27 жовтня 2011 року позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Брюховицької
селищної ради об'єднано в одне
провадження.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 11 жовтня 2013
року позови задоволено. Визнано
протиправною бездіяльність
Брюховицької селищної ради, яка
полягає в ненаданні ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,5 га в районі урочища
Крукова гора. Визнано право власності
ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,5 га
в районі урочища Крукова гора, яка
межує по лінії А-Б із землями
Брюховицької селищної ради, по лінії
Б-В - із землею загального користування,
по лінії В-Г - із землею ОСОБА_5, по лінії
і А - із землею ОСОБА_10 та відноситься до
земель сільськогосподарського
призначення. Визнано протиправною
бездіяльність Брюховицької селищної
ради, яка полягає в ненаданні ОСОБА_2
земельної ділянки площею 0,5 га в районі
урочища Крукова гора. Визнано право
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку
площею 0,5 га в районі урочища Крукова
гора, яка межує по лінії А-Б із землею
ОСОБА_6, по лінії Б-В - із землею ОСОБА_7,
по лінії В-Г - із землею ОСОБА_8, по лінії
Г-Д - із землею загального користування,
по лінії Д-Е - із землею ОСОБА_9, по лінії
Е-А - із землею Брюховицької селищної
ради та відноситься до земель
сільськогосподарського призначення.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що виконавчим
комітетом Брюховицької селищної ради
прийнято рішення про надання дозволу
позивачам на збір матеріалів
попереднього погодження для
виготовлення проекту відводу на
земельні ділянки площею по 0,5 га
кожному в районі урочища Крукова гора.

Суд першої інстанції вказує на те, що
прийняття вказаного рішення та подання
позивачами Брюховицькій селищній раді
матеріалів попереднього погодження на
вищевказані земельні ділянки зумовлює
зобов'язання передати у власність
позивачам зазначені земельні ділянки
та в силу встановленого законом права
позивачів безоплатно отримати у
власність земельну ділянку, тому у
позивачів наявне право власності на
дані земельні ділянки.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, прокурор Личаківського району м.
Львова в інтересах держави в особі
Державної інспекції сільського
господарства в Львівській області
оскаржив її, подавши апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
Личаківського районного суду м. Львова
від 7 грудня 2011 року та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що позовні
вимоги позивачів підлягали розгляду в
порядку різного судочинства та з
дотриманням правил виключної
підсудності. Так, вимога визнання
протиправною бездіяльності
Брюховицької селищної ради підлягала
розгляду в порядку КАС України, а
вимога про визнання права власності на
земельні ділянки - в порядку ЦПК
України.

Водночас відповідно до ч.3 ст.21 КАС
України, не допускається об'єднання в
одне провадження кількох вимог, які
належить розглядати в порядку різного
судочинства, якщо інше не встановлено
законом

Крім того, апелянт вважає, що вказана
справа підлягала розгляду
Шевченківським районним судом м.
Львова - за місцем розташування
відповідних земельних ділянок.

Таким чином, судом першої інстанції при
розгляді даної справи допущено грубе
порушення процесуального закону, а
саме розглянуто дві позовні вимоги
ОСОБА_6 та ОСОБА_2, які підлягали
розгляду в порядку різного судочинства
та з порушенням правил виключної
підсудності - не за місцем знаходження
такого майна (місцем розташування
земельних ділянок).

Разом з тим, враховуючи вимоги ст.83
Земельного кодексу України, спірні
земельні ділянки, на момент прийняття
судом першої інстанції оскаржуваного
рішення, належали до земель селищної
ради та перебувала у комунальній
власності.

Також, згідно з норм Конституції
України, Земельного кодексу України,
Закону України «Про місцеве
самоврядування випливає, що необхідною
передумовою набуття права на земельну
ділянку, яка перебуває у державній або
комунальній власності, є наявність
рішення відповідного органу про
надання земельної ділянки. Тому
визнання такого права за будь-якою
юридичною особою чи громадянином за
відсутності вказаного рішення такого
органу є порушенням його виключної
компетенції на здійснення права
власності від імені Українського
народу на управління землями.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
відповідно до ч.1 ст. 119 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом,
або за результатами аукціону.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що згідно рішень
виконавчого комітету Брюховицької
селищної ради № 345 та № 346 від 10.07.2001
року позивачам ОСОБА_6 та ОСОБА_2 надано
дозвіл на збір матеріалів попереднього
погодження для виготовлення проекту
відводу на земельні ділянки площею 0,5
га в районі урочища «Крукова гора» для
ведення особистого підсобного
господарства. Пунктом 2 вказаного
рішення передбачено, що при наявності
позитивних висновків в матеріалах
попереднього погодження надати дозвіл
на виготовлення проекту відведень.

17 жовтня 2001 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2
надали в Брюховицьку селищну раду
матеріали попереднього погодження для
виготовлення проекту відводу на
земельні ділянки площею по 0,5 га кожна в
районі урочища «Крукова гора» для
подальшого вирішення питання щодо
передачі даних земельних ділянок їм у
власність.

Відповідно до листа управління
Держкомзему у м. Львові №40/5/27 від 05.12.2011
року земельна ділянка в урочищі
«Крукова гора» в смт. Брюховичі, згідно
представленого плану та
земельно-кадастрових даних,
відноситься до земель селища, не
наданих у власність і користування. За
категорією земель дана земельна
ділянка відноситься до земель
сільськогосподарського призначення.

Згідно ст.6 Земельного кодексу України
(в редакції від 18.12.1990 року, введений в
дію 15 березня 1991 року, норми якого були
чинними на час виникнення спірних
відносин), громадяни України мають
право на одержання у власність
земельних ділянок для ведення
особистого підсобного господарства.

Статтею 56 вказаного ЗК України
встановлено, що для ведення особистого
підсобного господарства громадянам за
рішенням сільської, селищної, міської
Ради народних депутатів передаються
безплатно у власність земельні
ділянки, в межах населених пунктів, у
розмірах, вказаних у
земельно-облікових документах, або
надаються безплатно у власність у
розмірі не більше 0,6 гектара. Громадяни,
заінтересовані у передачі їм у
власність земельних ділянок із земель
запасу, подають заяву про це до
сільської, селищної, міської, а у разі
відмови - до районної, міської, в
адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів
за місцем розташування земельної
ділянки. У заяві зазначаються бажані
розмір і місце розташування ділянки,
мета її використання і склад сім'ї.
Відповідна Рада народних депутатів
розглядає заяву і у разі згоди передати
земельну діляпку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
сільською (селищною) Радою народних
депутатів, з районними (міськими)
землевпорядним, природоохоронним і
санітарним органами, органом
архітектури і подається до районної
(міської) Ради народних депутатів для
прийняття рішення про передачу
громадянину земельної ділянки у
власність ( ст.17 ЗК України).

На думку суду апеляційної інстанції,
позовні вимоги в частині визнання
протиправною бездіяльності
відповідача, яка полягає в ненаданні
позивачам земельної ділянки, та
зобов'язання вчинити певні дії слід
залишити без розгляду, оскільки ще 17
жовтня 2001 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 подали
в Брюховицьку селищну раду матеріали
попереднього погодження для
виготовлення проекту відводу на
земельні ділянки площею по 0,5 га кожна в
районі урочища «Крукова гора» для
подальшого вирішення питання щодо
передачі даних земельних ділянок їм у
власність, а з позовною заявою до суду
звернулися 26 травня 2011 року.

Згідно ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

А відповідно до ст.155 КАС України суд
свою ухвалою залишає позовну заяву без
розгляду, якщо її подано з пропушенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду.

На думку апеляційного суду, суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку в частині задоволення
позовних вимог щодо визнання за
позивачами права власності на земельні
ділянки площею 0,5 га в районі урочища
«Крукова гора», так як вказана позовна
вимога не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Згідно ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ст. 3 КАС України, справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Предметом спору в адміністративній
юрисдикції є публічно-правові
відносини. До юрисдикції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка правильності прийнятих або
вчинених рішень, дій чи бездіяльності
цих органів (осіб) при здійсненні ними
владних управлінських функцій.

Статтею 9 ЗК України (в редакції на час
виникнення правовідносин) передбачено,
що до відання сільських, селищних і
міських районного підпорядкування Рад
народних депутатів у галузі
регулювання земельних відносин на їх
території належить передача земельних
ділянок у вланість, надання їх у
користування, в тому числі на умовах
оренди.

Тобто, передача земельних ділянок у
вланість, надання їх у користування, в
тому числі на умовах оренди була і є
виключною компетенцію органів
місцевого самоврядування. Спір про
право власності слід вирішувати в
порядку цивільного судочинства, у
зв'язку з чим провадження у зазначеній
частині необхідно закрити.

З врахуванням вищевикладеного,
апеляційний суд вважає рішення суду
першої інстанції незаконним, прийнятим
з порушенням норм матеріального права,
в зв'язку з чим його слід скасувати.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, 198, ч. 4 ст.
202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора
Личаківського району м. Львова в
інтересах держави в особі Державної
інспекції сільського господарства в
Львівській області задовольнити
частково.

Постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 7 грудня 2011 року у
справі №2а-3384/11 скасувати та позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Брюховицької
селищної ради про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії
залишити без розгляду.

В частині задоволення позовних вимог
щодо визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_2 права
власності на земельну ділянку площею 0,5
га в районі урочища «Крукова гора»
провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.П. Сеник

В.П. Сапіга

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 15.10.2014 року.