Справа № 823/2916/14
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року
справа № 823/2916/14

м. Черкаси

10 год. 40 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Мишенка В.В.,

при секретарі Гордієнку Ю.П.

за участю сторін:

представника позивача -Постоленко
І.В.(за довіреністю);

представників відповідача - Гнатюка
М.А. та Шуляки С.А. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом Державної фінансової
інспекції в Черкаській області до
відділу освіти Лисянської районної
державної адміністрації про
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом
звернулася Державної фінансової
інспекції в Черкаській області (далі -
позивач) в якому з урахуванням
зменшених позовних вимог просить,
зобов'язати відділ освіти Лисянської
районної державної адміністрації (далі
- відповідач) виконати п. 8 щодо
стягнення з ТОВ «Алавер-буд» коштів в
сумі 20325,72 грн. та п.9 щодо стягнення з
Лисянського районного споживчого
товариства коштів в сумі 1803,6 грн. вимог
Звенигородської МДФІ від 22.02.2014р. №
09-17/322.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
протягом листопада 2013 року
працівниками Звенигородської МДФІ
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
відділу освіти Лисянської РДА за
період 01.09.2011 по 31.10.2013, за результатами
якої складено акт від 12.02.2014 № 09-17/1, в
якому зафіксовано ряд порушень
фінансового характеру. За наслідками
проведеної ревізії відповідачеві була
направлена вимога щодо усунення
порушень фінансової дисципліни від
22.02.2014р. № 09-17/322, згідно з якою, зокрема,
відповідача зобов'язано у строк до
20.03.2014р. подати до Звенигородської МДФІ
інформацію про вжиті заходи та
належним чином завірені копії
документів, що підтверджують усунення
порушень та недоліків. Відповідач у
встановлений строк порушення не
усунув, що стало підставою для
звернення до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні зменшені позовні вимоги
підтримав, позов просив задовольнити з
підстав, викладених в позовній заяві та
додаткових поясненнях по справі.

Представники відповідача в судовому
засіданні щодо заявлених позовних
вимог заперечували у повному обсязі, з
підстав викладених у письмових
запереченнях.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд встановив.

З матеріалів справи вбачається, що
Звенигородська МДФІ відповідно до п.
7.3.1.1 плану контрольно-ревізійної
роботи Держфінінспекції в Черкаській
області на IV квартал 2013 року та
відповідно до направлення від 15.11.2013р.
№ 175, 176 проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
відповідача за період з 01.09.2011р. по
31.10.2013р., за результатами якої складено
акт ревізії від 12.02.2014р. № 09-17/1.

Даний план ревізії затверджений
Держфінінспекцією в Черкаській
області наказом № 121 від 06.09.2013р.

Проведеною ревізією встановлено
порушення, що відображені у вимозі №
09-17/1 зокрема з урахуванням уточнених
позовних вимог:

п. 8 - в порушення ст. 14, ст. 526 Цивільного
кодексу України, ч. 5 ст. 9 Закону № 996, п.
1.2 Положення № 88 умови типового
договору оренди індивідуально
визначеного майна, що належить до
державної власності, затвердженого
наказом фонду Держмайна України від
23.08.2000 № 1774 та умов договорів,
укладеного між орендодавцем та
орендарями, щодо відшкодування
комунальних послуг, покрито за рахунок
бюджетних коштів витрат сторонніх
осіб(орендарів), які надавали послуги
по харчуванню учнів, за спожиті
комунальні послуги, а саме ТОВ
«Алавер-буд» в сумі 20325, 72 грн.;

п.9 - в порушення вимог ч. 1, ч. 5 ст. 9
Закону № 996, п. 2.1 Положення № 88 та умов
укладених договорів перераховано
кошти за ненадані послуги по
харчуванню учнів Лисянському
районному споживчому товариству в сумі
1803, 60 грн.

Оскільки під час ревізії вищевказані
порушення не були усунуті, відповідно
до п. 7 ст. 10 Закону України «Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні» від
26.01.1993 №2939 (далі - Закон № 2939) та абзацу
першого п. 46 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №
550, об'єкту контролю направлено вимоги
від 22.02.2014 № 09-17/322 щодо усунення
виявлених ревізією порушень
фінансової дисципліни, з встановленим
терміном їх виконання до 20.03.2014.

Згідно пунктів 8, 9 зазначених вимог,
відділ освіти Лисянської РДА в порядку,
визначеному законодавством,
зобов'язано відшкодувати за рахунок
винних осіб шкоди.

Щодо зобов'язання стягнення відділом
освіти Лисянської РДА з ТОВ
«Алавер-буд» коштів в сумі 20325,72 грн. та
з Лисянського районного споживчого
товариства в сумі 1803, 60 грн., що були
зайво сплачені, внаслідок ненадання
послуг.

Як вбачається з матеріалів справи між
відділом освіти Лисянської РДА
(орендодавець) та ТОВ «Алавер-буд»
(орендар) був укладений договір оренди
від 10.01.2013р. № 18. В п. 1.1 вищезазначеного
договору передбачено, орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування окремого
індивідуально визначене майно - кухні
та підсобні приміщення
загальноосвітніх навчальних закладів
району.

В письмових пояснень представник
відповідача зазначав, що між позивачем
та ТОВ «Алавер-буд» також було укладено
додатковий договір «про відшкодування
витрат балансоутримувачем та надання
комунальних послуг орендарю». Крім
того, даний правочин зафіксований
актом ревізії від 12.02.2014 № 09-17/1, до якого
жодних заперечень не надано. На
підставі якого і було сформовано
вимогу щодо зобов'язання повернути
кошти з ТОВ «Алавер-буд» за
відшкодування комунальних послуг,
покритих за рахунок бюджетних коштів
витрат сторонніх осіб(орендарів), які
надавали послуги по харчуванню учнів,
за спожиті комунальні послуги.

Проте, з даними твердження суд не може
погодитись, оскільки жодних належних
доказів згідно ст. 70 КАС України щодо
укладання вказаної вище додаткової
угоди до суду представником
відповідача, згідно ст. 71 КАС України
надано не було. Суд наголошує, що
обставини недоведені стороною певними
засобами доказування, в даному випадку
додаткова угода, є лише здогадками
(припущеннями).

Крім того, суд зазначає, що не може
погодитися з рештою позовних вимог,
виходячи з наступного.

Цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.
Виконання цивільних обов'язків
забезпечується засобами заохочення та
відповідальністю, які встановлені
договором або актом цивільного
законодавства. Особа може бути
звільнена від цивільного обов'язку або
його виконання у випадках,
встановлених договором або актами
цивільного законодавства(ст.14
Цивільного кодексу України від
16.01.2003р.№435-IV).

Відповідно у ст. 16 Цивільного кодексу
України від 16.01.2003р.№435-IV зазначено, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Стаття 12 Цивільного кодексу України
визначає, що особа здійснює свої
цивільні права вільно, на власний
розсуд.

Тому, з аналізу даних норм, суд вважає,
що дана позовна вимога не підлягає до
задоволення, оскільки суду не надано
процесуальної можливості зобов'язати
відповідача вчинити певні дії, а саме:
звернутися з позовом до суду. Оскільки
у договірних правовідносинах, якщо
сторона не згідна з деякими пунктами
договору або якщо її права порушені
умовами першого, тоді вона може
звернутися до суду про визнання його
недійсним або нікчемним, проте це її
право а не обов'язок.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" від 26.01.1993 № 2939 (далі - Закон №
2939) головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 10 Закону № 2939
передбачено, що органу державного
фінансового контролю надається право
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства.

Відповідно до п. 46 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №
550 (далі - Порядок № 550) якщо вжитими в
період ревізії заходами не забезпечено
повне усунення виявлених порушень,
контролюючим органом у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування. Про усунення
виявлених ревізією фактів порушення
законодавства цей об'єкт контролю у
строк, визначений вимогою про їх
усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень.

Згідно із п. 49 Порядку № 550 у разі, коли
діями чи бездіяльністю працівників
об'єкта контролю державі або
підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, контролюючий орган
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 2939
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів,
органу державного фінансового
контролю надано право звернутися до
суду в інтересах держави (п. 10 ст. 10
Закону № 2939).

Таким чином встановлено, що на час
розгляду даної справи відповідачем
виконано в повному обсязі вимоги ДФІ в
Черкаській області щодо усунення
встановлених ревізією порушень, крім
тих, виконання яких є правом позивача в
договірних правовідносинах.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтовані та такі, що підлягають
до задоволення.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -
фізична чи юридична особа, судові
витрати, здійснені позивачем, з
відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд за правилами, встановленими
ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено
21.10.2014