Справа № 2а-8181/12/2670
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/61646/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року по справі №2а-8181/12/2670 за позовом
Дочірнього підприємства
«Амазоне-Україна» до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство
«Амазоне-Україна» звернулось до суду з
позовною заявою до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкових повідомлень-рішень від
29.05.2012 року № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 335471,53 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
75833,00 грн., № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 209625,00 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
52406,00 грн., № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 204776,00 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
51194,00 грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 грудня 2012 року у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року скасовано рішення суду першої
інстанції та прийнято нове рішення про
задоволення позову з мотивів
обґрунтованості позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції,
оскільки вважає, що постанову суду
апеляційної інстанції було прийнято з
порушенням норм матеріального права та
без належного врахування всіх обставин
справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що службовими особами
відповідача було проведено планову
виїзну перевірку ДП «Амазоне-Україна»
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства.

За результатами перевірки у
зафіксовано порушення позивачем вимог
п.4.1 ст.4, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5, пп.7.3.2 п.7.3 ст.7
Закону України від 28.12.1994 року № 334/94-ВР
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (далі - Закон № 334/94-ВР),
п.4.5.1 п.4.5 ст.4, пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону
України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР «Про
податок на додану вартість» (далі -
Закон № 168/97-ВР).

На підставі висновків перевірки
відповідачем були прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суд апеляційної
інстанції виходив з наступних мотивів,
з чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Що стосується висновку перевірки про
порушення позивачем вимог пп. 5.3.9 п.5.3
ст.5 та пп. 7.3.2 п. 7.3 ст. 7 Закону № 334/94-ВР,
колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону №
334/94-ВР отримані (нараховані) платником
податку доходи в іноземній валюті у
зв'язку з продажем товарів (робіт,
послуг) протягом звітного періоду
перераховуються в гривні за офіційним
валютним (обмінним) курсом НБУ, що діяв
на дату отримання таких доходів та не
підлягають перерахуванню у зв'язку із
зміною обмінного курсу гривні протягом
такого звітного періоду.

У відповідності до пп. 7.3.2 ст. 7 Закону №
334/94-ВР витрати, понесені (нараховані)
платником податку в іноземній валюті
протягом звітного періоду у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до валових
витрат такого платника податку,
визначаються у сумі, що має дорівнювати
балансовій вартості такої іноземної
валюти, яка визначена відповідно до пп.
7.3.1, 7.3.4, 7.3.6 цієї ж статті та не підлягає
перерахунку у зв'язку із зміною
обмінного курсу гривні протягом такого
звітного періоду.

Згідно з пп. 11.2.3 ст. 11 Закону № 334/94-ВР
датою збільшення валових витрат
платника податку при здійсненні ним
операцій з нерезидентами є дата
оприбуткування платником податку
товарів.

Як правильно встановлено апеляційним
судом, на момент оприбуткування товару
валюта у позивача ще була відсутня і
обчислити її балансову вартість було
неможливо. Тому суму (розмір) валових
витрат згідно з правилами п. 7.3
вказаного Закону можна було визначити
лише після оплати товару, коли вже
відома балансова вартість валюти,
витраченої на придбання цих товарів.

В свою чергу, Законом № 334/94-ВР
передбачено декілька порядків
визначення балансової вартості валюти:
при використанні валюти, яка була
отримана внаслідок експортної
операції (валютна виручка). В такому
випадку балансова вартість
визначається за пп. 7.3.1 Закону № 334/94-ВР
шляхом множення суми отриманої
іноземної валюти на курс НБУ, що діяв на
дату отримання; при використанні
валюти, придбаної на біржі, балансова
вартість визначається за пп. 7.3.4. Закону
№ 334/94-ВР - в розмірі суми гривень,
сплаченої платником податку у зв'язку з
такою купівлею (без урахування
комісійних або вартості інших послуг
осіб, що здійснюють конверсійні
(обмінні) операції за дорученням
платника податку). Тобто, балансова
вартість інвалюти в податковому обліку
формується на підставі комерційного
курсу купівлі такої валюти, за яким її
було придбано уповноваженим банком на
біржі.

З огляду на те, що для оплати вартості
отриманого товару іноземна валюта
спеціально придбавалася
підприємством, то, згідно з пп. 7.3.4 п.7.3
ст. 7 Закону № 334/94-ВР сума гривень,
сплачена позивачем у зв'язку з купівлею
іноземної валюти (без урахування
комісійних або вартості інших послуг
осіб, що здійснюють конверсійні
(обмінні) операції за дорученням
платника податку), є балансовою
вартістю такої іноземної валюти.

При цьому, законодавством надано право
платнику податків на відображення у
складі валових витрат реальної суми
витрат, понесених на придбання товарів
(робіт, послуг) в іноземній валюті,
шляхом включення до складу валових
витрат суми балансової вартості
іноземної валюти, що буде витрачена на
придбання зазначених товарів (робіт,
послуг).

Що стосується висновку акту перевірки
про порушення позивачем вимог п. 4.1 ст. 4
Закону 334/94-ВР в частині заниження
валового доходу на суму 1048125,00 грн.,
колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ст. 3 Закону №334/94-ВР
об'єктом оподаткування є прибуток, який
визначається шляхом зменшення суми
скоригованого валового доходу
звітного періоду, визначеного згідно з
пунктом 4.3 цього Закону на суму валових
витрат платника податку, визначених
статтею 5 цього Закону та суму
амортизаційних відрахувань,
нарахованих згідно із статтями 8 і 9
цього Закону.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону №334/94-ВР
валовий доход - загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Відповідно до п. 5.9 ст. 5 №334/94-ВР платник
податку веде податковий облік приросту
(убутку) балансової вартості товарів
(крім тих, що підлягають амортизації, та
цінних паперів), сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів,
напівфабрикатів, малоцінних предметів
(далі - запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення (перетворення,
зберігання) яких включаються до складу
валових витрат згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

Відповідно до абзацу другого пункту 16.4
статті 16 Закону №334/94-ВР платники
податку у строки, визначені законом,
подають до податкового органу
податкову декларацію про прибуток за
звітний період, розраховану
наростаючим підсумком з урахуванням
від'ємного значення об'єкта
оподаткування минулих податкових
періодів у разі його наявності
відповідно до пункту 6.1 статті 6 цього
Закону. При цьому, за звітні квартал,
півріччя та три квартали платники
податку подають спрощену декларацію, а
за результатами звітного року - повну.
Форми декларацій з цього податку
встановлюються центральним податковим
органом за узгодженням з комітетом
Верховної Ради України, що відповідає
за проведення податкової політики.

Відповідно до пункту 5.10 статті 5 Закону
№334/94-ВР у разі, коли після продажу
товарів (робіт, послуг) здійснюється
будь-яка зміна суми компенсації їх
вартості, включаючи перерахунок у
випадках повернення проданих товарів
чи права власності на такі товари
(результати робіт, послуг) продавцю,
платник податку - продавець та платник
податку - покупець здійснюють
відповідний перерахунок валових
доходів або валових витрат (балансової
вартості основних фондів) у звітному
періоді, в якому сталася така зміна
суми компенсації.

Якщо товар повертається платнику
податків після його реалізації,
валовий дохід платника
податків-продавця підлягає
перерахуванню у тому періоді, коли
відбулось таке повернення.

При цьому, балансова вартість
повернутих товарів, згідно з п. 5.9 ст. 5
Закону №334/94-ВР бере участь у
розрахунку приросту (убутку)
балансової вартості товарів за місцем
їх зберігання.

З урахуванням встановлених фактичних
обставин, колегія суддів погоджується
з висновком суду апеляційної інстанції
про безпідставність висновку щодо
заниження позивачем валових доходів на
суму 1048125,00 грн.

Що стосується висновку акту перевірки
про порушення позивачем вимог пп. 4.5.1
п.4.5 ст. 4, п. 7.3.1 п. 7. 3 ст. 7 Закону № 168/97-ВР,
колегія суддів зважає на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15
квітня 2010 року між позивачем та ПНД та
КК фірма «Конкорд-Гей» було укладено
договір № A-U.805 стосовно демонстрації
товару позивача.

Передача зазначеного товару для
демонстрації 16.04.2010 року було помилково
оформлено позивачем у податковому
обліку як реалізація товару, та цього ж
дня виписано податкову накладну ПНД та
КК фірма «Конкорд-Гей» на суму ПДВ 209625,00
грн.

В податковій декларації за вересень 2010
року в рядку 8 позивачем було здійснено
коригування податкових зобов'язань, в
тому числі на суму самостійно
виявлених помилок у розмірі 209625,00 грн.
(рядок 8.1), при цьому, до податкової
декларації додано Додаток 1
«Розрахунок коригування сум ПДВ до
податкової декларації з податку на
додану вартість».

У зв'язку з цим, колегія суддів
погоджується з висновком апеляційного
суду про наявність у позивача підстав
для коригування податкового кредиту на
суму 209625,00 грн.

При цьому, факт коригування податкових
зобов'язань позивача за вересень 2010
року не призвів до недоплати податку на
додану вартість та необґрунтованого
отримання податкової вигоди.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що саме за вищевказаних
обставин справи, суд апеляційної
інстанції вірно застосував норми
матеріального права, отже, прийняті
податковим органом спірні податкові
повідомлення-рішення є неправомірними.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржуване судове
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві відхилити.

Постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року по справі
№2а-8181/12/2670 залишити без змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.