Справа № 824/2742/14-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 р. м.
Чернівці Справа №
824/2742/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання
Жураковської Ю.М.,

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Коубіш А.П.,

треті особи - не зявилися,

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3

до Кіцманської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ВАТ
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів",
Шепетівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області

про визнання протиправним та
скасування рішення.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до
суду із вказаним адміністративним
позовом, в якому просить, з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог,
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіцманської МДПІ (далі - відповідач) від
25.12.2012 р. №, згідно якого збільшено
суму грошового зобов'язання по податку
з доходів фізичних осіб на 3188,55 грн.

В обґрунтування позову позивач
вказував, що в акті перевірки
податковим органом безпідставно та
необґрунтовано зроблено висновки про
порушення вимог Податкового кодексу
України та Закону України "Про податок
з доходів фізичних осіб", так як,
обов'язок платника податку за подання
декларації вважається виконаним, якщо
він отримував доходи виключно від
податкових агентів, зобов'язаних
подавати звітність з цього податку у
встановленому порядку. Оскільки
відкрите акціонерне товариство
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів"
є податковим агентом, а тому обов'язок
по сплаті податку з доходів фізичних
осіб в даних правовідносинах
покладається саме на нього. Враховуючи
зазначене, позивач вважає оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав повністю та
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві, просив суд
задовольнити позовні вимоги.

Кіцманською об'єднаною державною
податковою інспекцією, яка є
процесуальним правонаступником
Кіцманської МДПІ, до суду подано
письмові заперечення проти позову,
відповідно до яких, вважає позовні
вимоги необґрунтованими та просить суд
у задоволенні позову відмовити
повністю, зазначаючи, що позивач
здійснив продаж майнового паю
отриманого ним внаслідок спадкування
вартістю 21257,00 грн. з урахуванням
коефіцієнта індексації, а не в процесі
приватизації. Всупереч вимогам
Податкового кодексу України позивач
отриманий дохід за 2008 р. в розмірі 21257,00
грн. не задекларував та податкову
декларацію до податкового органу у
встановлений термін не подав.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надати
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Ухвалою суду від 15.09.2014 р. занесеною до
журналу судового засідання залучено до
участі у справі як третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ВАТ
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів",
Шепетівська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області.

ВАТ "Шепетівська реалбаза
хлібопродуктів" та Шепетівська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області в судові
засідання призначені на 29.09.2014 р. та
13.10.2014 р. явку представників не
забезпечили, причини неприбуття не
повідомили, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду справи, що
підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи приписи ст. 128 КАС України,
суд вважає, що неприбуття третіх осіб,
належним чином повідомлених про дату,
час і місце судового розгляду, не є
перешкодою для розгляду і вирішення
справи за наявними у справі
матеріалами.

Під час судового розгляду справи, у
відповідача витребовувався договір
комісії №1, яким ОСОБА_4
уповноважувався вчинити від імені ВАТ
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів"
угоди з купівлі-продажу майнових паїв.

Однак, вказаний договір відповідачем
до суду не було представлено, у зв'язку
з його відсутністю у податкового
органу та тим, що під час здійснення
перевірки він не використовувався.

Ухвалою суду від 15.09.2014 р. витребувано з
ВАТ "Шепетівська реалбаза
хлібопродуктів" договір комісії № 1 з
фізичною особою ОСОБА_5, на умовах якого
останній зобов'язувався за дорученням
ВАТ "Шепетівська реалбаза
хлібопродуктів", за винагороду вчинити
угоди з купівлі-продажу у
співвласників майнових паїв (належних
майнових прав на пайове майно) СВК
"Агрофірма "Оршівська", а з Шепетівської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області - акт планової
виїзної документальної перевірки ВАТ
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів"
за перевірений період з 01.04.2008 р. по
31.12.2009 р. та додатки до акту, які є
невід'ємними його частинами, що
стосуються придбання майнових паїв у
СВК "Агрофірма "Оршівська".

Вимоги ухвали суду про витребування
доказів ВАТ "Шепетівська реалбаза
хлібопродуктів" не виконала, а
Шепетівська ОДПІ Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області не
подала до суду додатки до акту планової
виїзної документальної перевірки ВАТ
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів"
за перевірений період з 01.04.2008 р. по
31.12.2009 р., які є невід'ємними його
частинами, що стосуються придбання
майнових паїв у СВК "Агрофірма
"Оршівська".

У зв'язку з ненаданням третіми особами
витребуваних доказів без поважних
причин, суд вважає за можливе
розглянути спір на основі наявних
доказів у справі.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи
судом встановлено наступне.

ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3,
виданий Кіцманським РВ УМВС України в
Чернівецькій області 29.11.2000 р.)
зареєстрована та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, позивач отримав майновий
пай у пайовому фонді майна
колективного сільськогосподарського
підприємства СВК Агрофірма "Оршівська"
села Оршівці Кіцманського району
Чернівецької області станом на 01.01.2001
року у розмірі 11490,00 грн., що належало
ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право
власності на майновий пай серії ЧВ
№6/1-14 001301 (а.с. 17).

На підставі Свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, позивач отримав
спадкове майно, яке складається з:
права на земельну частку (пай) у землі,
яка перебуває у колективній власності
СВК «Агрофірма Оршівська», розміром 2,40
в умовних кадастрових гектарах без
визначення меж цієї частки в натурі (на
місцевості); майнового паю у пайовому
фонді майна колективного
сільськогосподарського підприємства
СВК агрофірма «Оршівська» у розмірі
11490,00 грн. (а.с. 16).

Судом встановлено, що в липні 2008 р. між
ОСОБА_3 (Продавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (Покупець)
укладено договір купівлі-продажу права
власності на майнові права засвідчені
майновим сертифікатом, відповідно до
якого Продавець продав, а Покупець
купив належне Продавцю право власності
на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства у
пайовому фонді майна СВК "Агрофірма
"Оршівська" (с. Оршівці, Кіцманського
району, Чернівецької області)
відповідно до списку осіб, які мають
право на такий пай, затвердженого
зборами співвласників від 17.04.2001 р.,
частка якого визначена в розмірі 11490,00
грн. Продаж вчинено за 21257,00 грн.,
які Покупець сплатив до моменту
укладення цього договору (а.с. 27).

25.02.2011 р. Шепетівською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Хмельницької області надіслано листа
начальнику ДПІ у Кіцманському районі, в
якому повідомлено, що інспекцією 19.04.2010
р. по 19.05.2010 р. проведено планову виїзну
документальну перевірку ВАТ
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів"
за період з 01.04.2008 р. по 31.12.2009 р.

В листі вказано, що ВАТ "Шепетівська
реалбаза хлібопродуктів" 24.07.2008 р.
уклала договір комісії № 1 з фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 про те, що
останній зобов'язується за дорученням
ВАТ "Шепетівська реалбаза
хлібопродуктів" за винагороду вчинити
угоди з купівлі-продажу у
співвласників майнових паїв (належних
майнових прав на пайове майно) СВК
"Агрофірма "Оршівська". В подальшому,
згідно вказаного договору комісії ВАТ
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів"
перерахувала кошти на рахунок фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 для закупівлі
прав на майнові паї громадян. Придбані
у жителів с. Оршівці права на майнові
паї здобуті ними в процесі
приватизації, а відповідно до п.п. 4.3.18 п.
4.3 ст. 4 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб", дохід отриманий
фізичною особою в результаті
відчуження майнових паїв, які
безпосередньо отримані у власність у
процесі приватизації (реформування
аграрного сектора) не включається до
складу оподаткованого доходу. Таким
чином, Шепетівською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Хмельницької області було зроблено
висновок про те, що ВАТ "Шепетівська
реалбаза хлібопродуктів", що придбало
майнові паї у громадян не є податковим
агентом, оскільки відсутній
оподатковуваний дохід (а.с. 38).

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем отримано інформацію
Оршівської сільської ради про
громадян, які в 2008-2009 р.р. проводили
купівлю-продаж власних майнових паїв,
згідно якого вбачається, що ОСОБА_3 у
30.07.2008 р. здійснила продаж власного
майнового паю (а.с. 36, 37).

У зв'язку з вищевикладеним, Кіцманською
міжрайонною державною податковою
інспекцією Чернівецької області
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку з питань
нарахування, утримання та сплати
(перерахування) до бюджету податку на
доходи фізичної особи ОСОБА_3 за період
з 01.01.2008 р. по 31.12.2011 р., за результатами
якої 14.12.2012 р. складено акт №
1691/1243/1700/НОМЕР_1 (а.с. 12-14, 39, 40).

В акту перевірки зафіксовано, що в ході
проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки
платника податків - фізична особа
ОСОБА_3 за період з 01.01.2008 р. по 31.12.2011 р.
відповідно до отриманих відомостей
наданих в листі Оршівської сільської
ради №47 від 21.03.2011 р. встановлено, що
даний платник податків отримав від
фізичної особи -підприємця ОСОБА_4
кошти від продажу корпоративного права
на майнові паї отримані ним не в
процесі приватизації, а внаслідок
спадщини, дарування на користь ВАТ
"Шепетівської реалбази
хлібопродуктів". Відповідно до наданої
інформації Оршівською сільською радою,
дата посвідчення договору
купівлі-продажу корпоративних прав,
які належали платнику податків ОСОБА_3
та були набуті нею, не в процесі
приватизації - 30.07.2008 р. Вартість паю без
врахування коефіцієнта індексації
становила 11490,00 грн. Сума коштів
отриманих за відчуження корпоративних
прав з урахуванням коефіцієнту складає
- 21257,00 грн. Однак на момент написання
акту платник податків-фізична особа
ОСОБА_3 декларацію про отримані нею
доходи за 2008 р. не подала, та податок на
доходи фізичних осіб в сумі - 3188,55
грн. не сплатила.

За результатами перевірки
відповідачем зроблено висновок про те,
що фізична особа - платник податків
ОСОБА_3 не подала податкову декларацію
про отримані доходи від відчуження
корпоративних прав та не сплатила
податок на доходи фізичних осіб в сумі -
3188,55 грн., чим порушела п. 179.1 ст. 179
Податкового кодексу України та пп. 18.1 а
п. 18.1 ст. 18 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб".

Судом встановлено, що на підставі
висновків викладених в акті перевірки,
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення форми "Р" від
25.12.2012 р. №, яким нараховано суму
грошового зобов'язання в розмірі 3188,55
грн. (а.с. 15).

Вважаючи вказане податкове
повідомлення - рішення протиправним,
позивач звернувся до суду із вказаним
позовом.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти позову,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги необхідно задовольнити
повністю з наступних підстав.

Правові засади оподаткування доходів
фізичних осіб на момент виникнення
спірних правовідносин
врегульовувались Законом України "Про
податок з доходів фізичних осіб" від
22.05.2003 р. № 889-IV (далі - Закон № 889-IV).

Відповідно до п. 1.6 ст. 1 Закону № 889-IV
загальний оподатковуваний дохід -
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню згідно з цим Законом,
нарахований (виплачений) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Згідно п.п. 4.3.18 п. 4.3 ст. 4 Закону №889-IV до
складу загального місячного або
річного оподатковуваного доходу
платника податку не включаються сума
доходу, отриманого платником податку
внаслідок відчуження акцій (інших
корпоративних прав), одержаних ним у
власність в процесі приватизації в
обмін на приватизаційні компенсаційні
сертифікати, безпосередньо отримані
ним як компенсація суми його внеску до
установ Ощадного банку СРСР або до
установ державного страхування СРСР,
або в обмін на приватизаційні
сертифікати, отримані ним відповідно
до закону, а також сума доходу,
отриманого таким платником податку
внаслідок відчуження земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв),
майнових паїв, безпосередньо отриманих
ним у власність у процесі приватизації
згідно з нормами земельного
законодавства.

Судом встановлено та не заперечувалось
сторонами, право власності на майнові
паї, що були реалізовані позивачем ВАТ
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів"
через уповноваженого ОСОБА_4 набуто
позивачем у порядку спадкування, в той
час як дія вищевказаної статті Закон №
889-IV розповсюджуються на випадок
набуття права власності у порядку
приватизації.

Враховуючи зазначені обставини, суд
погоджується з доводами позивача в тій
частині, що кошти в сумі 21257,00грн., які
отримані ним згідно договору
купівлі-продажу права власності на
майнові права, в розумінні п. 1.6 ст. 1
Закону № 889-IV є оподатковуваним
доходом, та не підпадають під
визначення п.п. 4.3.18 п. 4.3 ст.4 Закону№
889-IV, оскільки, як встановлено судом,
корпоративні права на майно набуто
позивачем в порядку спадкування, а не в
процесі приватизації.

Відповідно до п. 1.15. ст. 1 Закону №889-IV
податковий агент - юридична особа (її
філія, відділення, інший відокремлений
підрозділ) або фізична особа чи
представництво нерезидента - юридичної
особи, які незалежно від їх
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками зобов'язані нараховувати,
утримувати та сплачувати цей податок
до бюджету від імені та за рахунок
платника податку, вести податковий
облік та подавати податкову звітність
податковим органам відповідно до
закону, а також нести відповідальність
за порушення норм цього Закону.

Підпунктом а п. 19.2. ст. 19 Закону №889-IV
визначено, що на осіб, які відповідно до
цього Закону мають статус податкових
агентів покладено обов'язок своєчасно
та повністю нараховувати, утримувати
та сплачувати (перераховувати) до
бюджету податок з доходу, який
виплачується на користь платника
податку та оподатковується до або під
час такої виплати та за її рахунок.

Відповідно до п.п. 8.2.2 ст. 8 Закону № 889-IV
особою, яка не є податковим агентом,
вважається нерезидент або фізична
особа, яка не має статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, або не є
особою, яка здійснює незалежну
професійну діяльність.

З системного аналізу вищезазначених
норм та враховуючи встановлені
обставини по справі, суд дійшов
висновку, що в правовідносинах з
купівлі-продажу майнових прав у
фізичної особи ОСОБА_3 саме ВАТ
"Шепетівська реалбаза хлібопродуктів",
є податковим агентом, від імені якого
діяв по договору комісії №1 ОСОБА_4 Саме
товариство, як юридична особа, має
статус податкового агента на яке
покладено обов'язок своєчасно та
повністю нараховувати, утримувати та
сплачувати (перераховувати) до бюджету
податок з доходу, який виплачується на
користь платника податку та
оподатковується до або під час такої
виплати та за її рахунок.

Підпунктом 8.1.1. п. 8.1. ст. 8 Закону № 889-IV
податковий агент, який нараховує
(виплачує) оподатковуваний дохід на
користь платника податку, утримує
податок від суми такого доходу за його
рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону.

Податок підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом. Банки не
мають права приймати платіжні
документи на виплату доходу, які не
передбачають сплати (перерахування)
цього податку до бюджету. Якщо
оподатковуваний дохід нараховується,
але не виплачується платнику податку
особою, що його нараховує, то податок,
який підлягає утриманню з такого
нарахованого доходу, підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для місячного
податкового періоду (п.п. 8.1.2. п. 8.1. ст. 8
Закону №889-IV).

Якщо згідно з нормами цього Закону
окремі види оподатковуваних доходів
(прибутків) не підлягають
оподаткуванню при їх нарахуванні чи
виплаті, то платник податку
зобов'язаний самостійно включити суму
таких доходів до складу загального
річного оподатковуваного доходу та
подати річну декларацію з цього
податку (п.п. 8.1.3. п. 8.1. ст. 8 Закону № 889-IV).

Враховуючи той факт, що у
правовідносинах купівлі-продажу
майнових прав податковим агентом
виступало ВАТ "Шепетівська реалбаза
хлібопродуктів", то отриманий
позивачем дохід в сумі 21257,00 грн. є
оподатковуваним доходом, а тому
обов'язок по сплаті податку з доходів
фізичних осіб в даних правовідносинах
покладається на податкового агента -
ВАТ "Шепетівська
реалбаза хлібопродуктів", а не на
фізичну особу - ОСОБА_3

Відповідно до п.п. 20.3.2. п. 20.3. ст. 20 Закону
№889-IV у разі коли податковий агент до
або під час виплати доходу на користь
платника податку не здійснює
нарахування, утримання або сплату
(перерахування) цього податку,
відповідальність за погашення суми
податкового зобов'язання або
податкового боргу, що виникає
внаслідок таких дій, покладається на
такого податкового агента. При цьому
платник податку - отримувач таких
доходів звільняється від обов'язків
погашення такої суми податкових
зобов'язань або податкового боргу.

Таким чином, відповідач в акті
перевірки безпідставно та
необгрунтовано дійшов висновки про те,
що позивачем порушено вимоги п. 179.1 ст.
179 ПК України, та п.п. а п. 18.1 ст. 18 Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб".

Оскільки норми п.п.179.1 ст. 179 ПК України
вступили в дію з 01.01.2011 р. в той час як
договір купівлі - продажу був укладений
30.07.2008 р., тому податковий орган в
спірних правовідносинах застосував
вказану норму в порушення положення ч. 1
ст. 58 Конституції України, так як,
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

В той же час, відповідач повинен
керуватись п.п. 21.1.1 п. 20.1 ст. 20 ПК України
згідно якого, податковий орган
зобов'язаний дотримуватися
Конституції України та діяти виключно
у відповідності з цим Кодексом та
іншими законами України, іншими
нормативними актами.

Відтак, податковий орган визначив
позивачу податкові зобов'язання за
"загальними нормами", які стосуються
обов'язку подання податкової
декларації, не мотивувавши свою
позицію по здійсненим нарахуванням
жодною нормою податкового
законодавства, яка матеріально б
підтверджувала такі донарахування. При
цьому, податковий орган, визначаючи в
акті перевірки порушення позивачем
зазначених вище норм, не взяв до уваги
приписи п.п.18.2 ст.18 Закону №889-IV, якими
визначено, що для цілей цього Закону
обов'язок платника податку з подання
декларації вважається виконаним, якщо
він отримував доходи виключно від
податкових агентів, зобов'язаних
подавати звітність з цього податку у
встановленому порядку.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність рішення
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, яких
повинні дотримуватися суб'єкти владних
повноважень при реалізації
дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судовим розглядом встановлено
порушення зазначених критеріїв
відповідачем під час прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення, а тому рішення є
протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до положень, закріплених ст.
11 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірність
свого рішення.

Суд не бере до уваги доводи відповідача
стосовно того, що відповідно до вимог
п.п. 9.6.1 п. 9.6 ст. 9 Закону №889-IV позивач
зобов'язаний самостійно вести облік
фінансових результатів операцій з
інвестиційними активами, окремо від
інших доходів і витрат, з наступних
міркувань.

Відповідо до п. 9.6.1 ст. 9.6 Закону №889-IV
облік фінансових результатів операцій
з інвестиційними активами ведеться
платником податку самостійно, окремо
від інших доходів і витрат.

Інвестиційний прибуток
розраховується як позитивна різниця
між доходом, отриманим платником
податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу. До продажу
інвестиційного активу прирівнюються
також операції з обміну одного
інвестиційного активу на інший
інвестиційний актив, зворотного викупу
корпоративного права його емітентом,
яке належало платнику податку.

Як вбачається із листа державної
податкової адміністрації України від
13.12.2005 р. №24812/7/17-3117 під терміном
"інвестиційний актив" розуміється
пакет цінних паперів (ЦП) чи
корпоративні права, виражені в інших,
ніж ЦП, формах, випущені одним
емітентом, а також банківські метали,
придбані у банку, незалежно від місця
їх подальшого продажу; під терміном
"пакет цінних паперів" розуміється
окремий ЦП чи сукупність ідентичних ЦП,
а під терміном "ідентичний цінний
папір" розуміються ЦП, випущені одним
емітентом за тотожними умовами
емісії, виплати доходу, викупу чи
погашення.

Таким чином, об'єкт оподаткування
податку на доходи фізичних осіб
інвестиційний прибуток від продажу
пакету акцій) дорівнює різниці між
сумою доходу, отриманого від продажу
акцій, та витратами, понесеними
платником податку на попереднє
придбання цих акцій, без врахування
збільшення вартості пакету ЦП, яка
виникла за рахунок реінвестиції
дивідендів.

В судовому засіданні представник
відповідача не надав до суду доказів,
яким чином у спірних правовідносинах
визначено об'єкт оподаткування
податком на доходи фізичних осіб, які
витрати понесені позивачем на
попереднє придбання акцій і чи взагалі
ним понесені витрати на придбання ЦП,
чи збільшилась вартість ЦП тощо.

Частина 1 ст. 94 КАС України визначає, що
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Матеріали справи підтверджують
понесені позивачем витрати по оплаті
судового збору в розмірі 182,70 грн. ( а.с.
2).

Таким чином, враховуючи положення ч. 1
ст. 94 КАС України суд присуджує з
Державного бюджету на користь позивача
судовий збір у розмірі 182,70 грн.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 19 та 129 Конституції України, ст. ст. 2,
70, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіцманської міжрайонної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області від 25.12.2010 р. № .

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_3 судовий збір
в розмірі 182,70 грн.

Порядок та строки набрання постановою
законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України,
може бути оскаржена в апеляційному
порядку до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано судом 20 жовтня 2014 р.

Суддя
В.К.
Левицький