Справа № 2-а/489/231/2014
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а/489/231/2014

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та
Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва на постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 14.07.2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 14.07.2014 року позов
задоволено. Визнано неправомірними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва щодо
нарахування ОСОБА_1 пенсії державного
службовця без врахування при
призначені розміру пенсії виплат
матеріальної допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м. Миколаєва провести перерахунок
пенсії державного службовця,
призначеної ОСОБА_1, включивши до суми
заробітної плати, для обчислення
пенсії, матеріальну допомогу на
оздоровлення та матеріальну допомогу
на вирішення соціально-побутових
питань, та з 31.03.2014 року сплачувати
пенсію у визначеному перерахунком
розмірі.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва в апеляційній
скарзі зазначає про невідповідність
висновків суду обставинам справи. При
цьому апелянт вважає, що судом допущено
порушення матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті. У зв'язку з чим в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції і винесення нової постанови
із відмовою в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_1 з 31.03.2014 р.
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва та отримує пенсію
згідно ЗУ "Про державну службу".

Для визначення розміру та нарахування
пенсії як державному службовцю
позивачкою було надано пакет
документів, в тому числі довідки,
надані Прокуратурою Миколаївської
області від 28.03.2014 р. за № 18-74-вих.14 та №
18-73-вих.14.

Для визначення розміру пенсії ОСОБА_1,
згідно наданих довідок, було
використано такі складові: посадовий
оклад, надбавка за класний чин,
надбавка за вислугу років 25 %, надбавка
за високі досягнення у правці або за
виконання ОВР, надбавка за роботу з
таємними документами, щомісячні
премії, разові премії до державних,
професійних свят та ювілейних дат.
Основний розмір призначеної пенсії
складає 5 359 грн. 95 коп.

Разом з тим з матеріалів справи
вбачається, що при визначенні розміру
нарахованої пенсії ОСОБА_1 не було
враховано матеріальну допомогу на
оздоровлення та матеріальну допомогу
для вирішення соціально-побутових
питань.

Вирішуючи справу по суті суд першої
інстанції дійшов вірного висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з
наступного.

Нормами Законів України «Про оплату
праці», «;Про державну службу» чітко
визначено, що матеріальна допомога для
вирішення соціально-побутових питань
і допомога на оздоровлення входять в
склад заробітної плати.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
державну службу», заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про деякі питання
вдосконаленні визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії» від
31.05.2000 року № 865, посадовий оклад,
надбавка за ранг або кваліфікаційні
класи, класний чин або спеціальні
звання, вислугу років при призначенні
пенсії, відповідно до Закону України
«Про державну службу», враховуються в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії, а, згідно пп. 2 п.
4 цієї ж постанови, посадовий оклад,
надбавки за ранг та вислугу років
враховуються в розмірах, установлених
Кабінетом Міністрів України на момент
виникнення права на перерахунок за
відповідною посадою та рангом на
момент призначення (перерахунку)
пенсії.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що індексація та
матеріальна допомога входять до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої етапі 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду 1-ї інстанції, що за
змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічну правову позицію викладено в
постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11,
яка відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
є обов'язковою для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України (також
постанови Верховного Суду України по
справах № 21-125а13 від 14.05.2013 року та №
21-97а13 від 28 травня 2013 року).

Таким чином колегія суддів
погоджується із висновком суду 1-ї
інстанції щодо неправомірності
відмови Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва у призначенні пенсії ОСОБА_1
з урахуванням інших виплат визначених
в довідках позивача.

З огляду на викладене апеляційний суд
не приймає до уваги доводи апелянта,
оскільки доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків, зазначених у
рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення вимог апелянта.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, суд апеляційної інстанції,
відповідно до ст. 200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

Керуючись ст.ст.183-2,195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва
від 14.07.2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту постановлення,
є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя
Л.Є.Зуєва

суддя
О.А.Шевчук

суддя
А.Г.Федусик