Справа № 0311/4840/12 2а/0311/4258/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014р.
Справа № 9104/168235/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді
Левицької Н.Г.,

судді
Обрізка І.М.,

судді
Сапіги В.П

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області, АДРЕСА_1

на постанову Маневицького районного
суду Волинської від 22.05.2012р..
№2а-0311/4840/2012

за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до управління Пенсійного фонду України
в Маневицькому районі Волинської
АДРЕСА_1, про стягнення заборгованості,
-

ВСТАНОВИВ:

10.05.2011 р. позивач ОСОБА_1 звернулася в
суд із позовом до управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про стягнення заборгованості
із невиплаченої пенсії згідно ст. 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Позивачка посилалася на те, що їй
відповідно до ст..39, Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам, що
віднесені до 1 категорії, призначається
для інвалідів ІІІ групи, що проживають
в зоні гарантованого добровільного
відселення пенсія у розмірі двох
заробітних плат за період з 01 жовтня 2010
року по 01 квітня 2011 року.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської від 22.05.2012 р. в
адміністративному позові ОСОБА_1
відмовлено повністю. Постанова
прийнята в порядку скороченого
провадження.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив позивач ОСОБА_1 подавши на неї
апеляційну скаргу.

В обґрунтування Апеляційної скарги,
апелянт посилається на безпідставне
твердження судом першої інстанції щодо
пропущення ним 6-ти місячного строку
звернення до суду. Посилається на ч.2
ст.99 КАС України. Вважає, що такий строк
не пропущено, оскільки він як позивач,
звернувся до суду лише 10 травня 2011 року,
а не 11 травня 2012 року.

Вважає що ставити в залежність
позивача до реєстрації такої скарги в
канцелярії суду не слід. Апеляційні
вимоги зводяться до порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права під час постановлення
остаточного рішення у справі.

Апелянт просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а постанову
суду скасувати з наступних підстав.

Відмовляючи у позовних вимогах, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачка пропустила шестимісячний
строк звернення до суду і надалі таку
справу по суті розглядати не вважав за
можливе.

Такі висновки суду першої
інстанції, на думку колегії суддів, не
відповідають нормам процесуального
права.

Встановлено, що позивачка є особою яка
постраждала внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії та
інвалідом ІІІ групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У ч. 3 ст. 22 Конституції України
зазначено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії, колегія суддів вважає, що такі
підлягають задоволенню, так як Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2011рік" Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не зупинено. Відповідно до
Закону України "Про Державний бюджет
України" розміри державних соціальних
гарантій, що визначаються залежно від
прожиткового мінімуму, встановлюються
відповідними законами України, цим
Законом, та нормативно-правовими
актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 7 частини першої Закону
України від 22 липня 2011 року № 3491 - VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
державний бюджет України на 2011 рік»
Прикінцеві положення Закону України
«Про державний бюджет України на 2011
рік» доповнено пунктом 4, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення Закону України "Про статус
та соціальний захист громадян що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Таким чином визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян делеговано Кабінету
Міністрів України.

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів прийнято
постанову від 6 липня 2011 року № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України», яка
набрала чинності 23 липня 2011 року.

В той же час, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції при прийнятті
постанови порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Постановляючи остаточне рішення у
справі суду першої інстанції необхідно
було залишати частину позовних вимог
без розгляду, як цього вимагає . ст. 99, 100
КАС України, а не відмовляти в позові
повністю.

Так у відповідності до ст. ст. 99, 100 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Оскільки стосовно ненарахованих
пенсій ніякими нормативно-правовими
актами, крім КАС України, не визначено
строк звернення до суду, то під час
вирішення спорів, які виникають із
вказаних правовідносин слід
застосовувати шестимісячний строк
звернення до суду.

Відтак, колегія суддів приходить до
висновку про необхідність
застосування строку звернення до суду,
визначеного ст.99 КАС України та
залишення без розгляду позовних вимог
позивача в частині нарахування та
виплати підвищення до пенсії як дитині
війни за період з 01 жовтня 2010 року по 09
листопада 2010 року.

Відтак, колегія суддів вважає
підставними заявлені вимоги позивача в
частині зобов'язання відповідача
нараховувати і виплачувати підвищення
до пенсії згідно ст.39, Закону України
Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у розмірі
двох заробітних плат, для осіб
віднесеним до 1-ї категорії за період з
10 листопада 2010 року до виникнення
обставин з якими закон пов'язує зміну
чи припинення спірних правовідносин.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України
передбачено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту
потерпілого населення визначені та
закріплені в Законі України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

З матеріалів справи вбачається, що
пенсія позивачці призначена,
виплачувалась і визначалася
відповідачем з розрахунку розмірів
мінімальної пенсії, встановлених
постановами Кабінету Міністрів
України.

Пунктом 28 розділу 2 Закону України «Про
Державний бюджет на 2008 рік та внесення
змін до деяких законодавчих актів
України» внесено зміни до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якими
встановлено мінімальний розмір пенсії
для інвалідів ІІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою.

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп від 22 травня 2008 року визнано
неконституційними положення п.28
розділу 2 Закону України «Про Державний
бюджет на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»,
тому з 22.05.2008 року почала діяти колишня
редакція ст.ст. 50,54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є
імперативною, свідчить, що підставою
для перерахунку пенсії є встановлення
нового розміру прожиткового мінімуму,
і цей перерахунок здійснюється з дня
встановлення цього мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсій за віком встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Оскільки позивачці слід визначати
основну та додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, то в разі збільшення
розміру цього прожиткового мінімуму,
перерахунок пенсії позивачеві повинен
проводитись виходячи з нового розміру
мінімальної пенсії за віком.

На підставі викладеного колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на виплату відповідно до ст.39,
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" у
розмірі двох заробітних плат, для осіб
віднесеним до 1-ї категорії за період з
10 листопада 2010 року до виникнення
обставин з якими закон пов'язує зміну
чи припинення спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення та зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області провести перерахунок та
виплачувати на користь ОСОБА_1 доплату
до пенсії, як особі що проживає в зоні
гарантованого добровільного
відселення виходячи із розміру двох
мінімальних заробітних плат за період
10 листопада 2010 року до виникнення
обставин з якими закон пов'язує зміну
чи припинення спірних правовідносин у
відповідності до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
урахуванням виплачених сум.

Керуючись ст.ст. 160, 195,197, п.3 ч.1 ст.198, п.4
ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Маневицького районного суду
Волинської від 04.03.2011 р. №2а-0311/4840/2012 за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області про стягнення заборгованості -
задовольнити частково.

2. Постанову Маневицького
районного суду Волинської від 22.05.2012 р.
№2а-0311/4840/2012 скасувати та прийняти нову,
якою позов ОСОБА_1 Волинської
задовольнити частково.

3. Позовні вимоги ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України
Маневицькому районі Волинської
області про визнання дій
неправомірними за період з 01 жовтня 2010
року по 09 листопада 2010 року включно,
залишити без розгляду.

4. Визнати протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської щодо
перерахунку та виплати на користь
ОСОБА_1 доплати до пенсії, як особі що
проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення виходячи із
розміру двох мінімальних заробітних
плат за період з 10 листопада 2010 року до
виникнення обставин з якими закон
пов'язує зміну чи припинення спірних
правовідносин у відповідності до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням виплачених
сум.

5. Зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
провести перерахунок та виплату на
користь ОСОБА_1 доплати до пенсії, як
особі що проживає в зоні гарантованого
добровільного відселення виходячи із
розміру двох мінімальних заробітних
плат за період з 10 листопада 2010 року до
виникнення обставин з якими закон
пов'язує зміну чи припинення спірних
правовідносин у відповідності до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з урахуванням виплачених
сум.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г. Левицька

Суддя
І.М. Обрізко

Суддя
В.П. Сапіга