Справа № 437/16148/13-а
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/13719/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Стрелець Т.Г.,розглянувши в письмовому
провадженні касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська на
постанову Ленінського районного суду
м. Луганська від 19 грудня 2013 року та
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Луганська про
визнання неправомірними дій,
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 пред'явила
позов до управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Луганська (далі - УПФ в Ленінському
районі м. Луганську) про визнання
неправомірними дій УПФ в Ленінському
районі м. Луганська, які полягають у
відмові в перегляді розміру раніше
нарахованої пенсії державного
службовця та виплаті різниці
недоотриманої суми пенсії, призначеної
з 05 лютого 2010 року;

скасування рішення УПФ в Ленінському
районі м. Луганська про відмову в
здійсненні перерахунку раніше
нарахованої пенсії;

зобов'язання УПФ в Ленінському районі
м. Луганська здійснити перерахунок
раніше призначеної пенсії в розмірі 80 %
від суми заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80%
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, крім того,
за кожен повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на 1% заробітку;

зобов'язання УПФ в Ленінському районі
м. Луганська здійснити нарахування їй
компенсації відповідно до статті 46
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходу в зв'язку з порушенням строків
їх виплати» починаючи з 05 лютого 2010
року;

стягнення з УПФ в Ленінському районі м.
Луганська суми не донарахованої та
несплаченої пенсії починаючи з 05
лютого 2010 року по дату винесення
рішення по справі на її користь;

стягнення з УПФ в Ленінському районі м.
Луганська суми компенсації не
донарахованої та несплаченої пенсії
починаючи з 05 лютого 2010 року по дату
винесення рішення по справі на її
користь.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Луганська від 19 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_4 про визнання
неправомірними дій та скасування
рішення УПФ в Ленінському районі м.
Луганська щодо відмови в здійсненні
перерахунку раніше призначеної пенсії
за період з 05 лютого 2010 року по 17 квітня
2013 року залишено без розгляду.

Постановою Ленінського районного суду
м. Луганська від 19 грудня 2013 року
позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії УПФ в
Ленінському районі м. Луганська про
відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_4

Зобов'язано УПФ в Ленінському районі м.
Луганська провести перерахунок пенсії
ОСОБА_4 з урахуванням фактично
отриманих нею сум індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги, 40 % винагороди за вислугу
років, з яких сплачено страхові внески,
у розмірі 80% від заробітної плати,
починаючи з 01 травня 2013 року, та
виплатити пенсію з урахуванням
фактично отриманих сум за період з 01
травня 2013 року.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року постанову Ленінського районного
суду м. Луганська від 19 грудня 2013 року
змінено. В абзаці третьому
резолютивної частини постанови
слова та цифри «з 01 травня 2013 року»
замінено словами та цифрами «з 01
вересня 2013 року».

В іншій частині постанову залишено без
змін.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі УПФ в Ленінському
районі м. Луганську, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, просить скасувати рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 04 лютого
2010 року звільнено з посади головного
державного податкового
ревізора-інспектора відділу
адміністрування податків та зборів
управління податкового супроводження
підприємств машиннобудівельної
галузі, чорної металургії та інших
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Луганську у
зв'язку з досягненням граничного віку
проходження державної служби.

Позивач перебуває на обліку в УПФ в
Ленінському районі м. Луганська та з 05
лютого 2010 року отримує пенсію згідно
Закону України «Про державну службу».

20 серпня 2013 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про перерахунок
призначеної пенсії з урахуванням
складових заробітної плати
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати, а також з врахуванням
40% винагороди за вислугу років.

УПФ в Ленінському районі м. Луганська
листом від 29 серпня 2013 року № 14273/021
відмовило позивачу в перерахунку
пенсії з посиланням на те, що
відповідно до статті 33 Закону України
«Про державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Також відповідачем зазначено, що
оскільки допомога на оздоровлення та
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, індексація
грошових доходів не належить до інших
надбавок, підстав для врахування їх у
заробітну плату для визначення розміру
пенсії немає. Крім того зазначено, що у
зв'язку із тим, що постанова Кабінету
Міністрів України від 12 вересня 1997 року
№ 1013 «Про Порядок виплати винагороди
за вислугу років посадовим особам
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання»
розповсюджується тільки на
працівників державної податкової
служби, тому для врахування надбавки за
вислугу років залежно від стажу
державної служби за 10 років у розмірі 40%
немає законних підстав.

Згідно із довідками Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів від 14 серпня 2013 року №
16/10/05-026 та № 15/10/05-026 про складові
заробітної плати (за останні 24
календарні місяці роботи або за
будь-які 60 календарних місяців роботи
підряд перед зверненням за пенсією), що
подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», ОСОБА_4 за період з
лютого 2008 року до січня 2010 року
виплачувалась у зазначений період
щороку матеріальна допомога та
індексація грошових доходів у сумі 5246,05
грн., а також винагорода за вислугу
років у розмірі 40 відсотків. На всі
виплати, включені в довідки, нараховано
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Відповідно до протоколу № 6 від 14
червня 2006 року засідання комісії по
визначенню стажу роботи, що дає право
на одержання винагороди за вислугу
років службовим особам
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Луганську
позивачу з червня 2006 року було
встановлено 40 % винагороди за вислугу
років за 25 років 8 днів.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції зазначив, що
аналіз статті 2 Закону України «Про
оплату праці», частини 2 статті 33,
статті 37 Закону України «Про державну
службу» дає підстави для висновку, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань входила до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того суд першої інстанції
зазначив, що відповідно до частини 1
статті 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та статті 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактичні нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

У зв'язку із цим суд першої інстанції
прийшов до висновку, що вимоги позивача
в частині зобов'язання УПФ в
Ленінському районі м. Луганська
здійснити перерахунок пенсії, а саме з
урахуванням 40% винагороди за вислугу
років та зарахування до розрахунку сум
індексації та матеріальної допомоги,
але виходячи з розміру 80% від фактично
отриманої суми заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески з 01
травня 2013 року, підлягають задоволенню.

Змінюючи рішення суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції виходив з
того, що судом першої інстанції
правильно по суті вирішений спір, однак
неправильно визначена дата, з якої
потрібно провести перерахунок пенсії
позивачу.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що
оскільки позивачем заяву про
перерахунок пенсії подано до УПФ в
Ленінському районі м. Луганська 20
серпня 2013 року, тому в даному випадку
пенсійний орган повинен був, з
урахуванням вимог статті 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
здійснити перерахунок пенсії позивачу
з 01 вересня 2013 року.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із висновками судів
першої та апеляційної інстанцій із
огляду на наступне.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно зі статтею 37-1 Закону України
«Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
України «Про оплату праці» заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку за
трудовим договором роботодавець
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Згідно з частиною 2 статті 33 Закону
України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачено, що
до заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначені виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Зокрема, до такої
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат (доходу),
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам органів державної податкової
служби, які мають спеціальні звання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 вересня 1997 року
№ 1013, до стажу роботи, що дає право на
одержання винагороди за вислугу років,
включається час роботи: в органах
державної податкової служби; на
посадах і в органах, визначених
Порядком обчислення стажу державної
служби, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 3 травня
1994 року № 283 «Про порядок обчислення
стажу державної служби» з наступними
змінами; на підприємствах, в установах,
та в організаціях на посадах
бухгалтерів, економістів, фінансистів,
юристів, інженерів-програмістів,
інженерів-системотехніків,
інженерів-електроніків, якщо ці
працівники мали спеціальну освіту,
працювали за фахом та перейшли на
роботу до податкової адміністрації
(інспекції) і зараховані на відповідну
посаду.

Винагорода за вислугу років
виплачується посадовим особам органів
державної податкової служби у таких
розмірах: при стажі роботи від 1 до 2
років - 5 %, від 2 до 5 років - 10%, від 5 до 10
років - 20%, від 10 до 15 років - 25%, від 15 до 20
років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і
більше років - 40%.

Розмір винагороди визначається
залежно від стажу роботи і
обчислюється виходячи з посадового
окладу та надбавки за спеціальне
звання.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
перерахунок призначеної пенсії, крім
випадків, передбачених частиною 1
статті 35, частиною 2 статті 38, частиною 3
статті 42 і частиною 5 статті 48 цього
Закону, провадиться в такі строки: у
разі виникнення права на підвищення
пенсії - з першого числа місяця, в якому
пенсіонер звернувся за перерахунком
пенсії, якщо відповідну заяву з усіма
необхідними документами подано ним до
15 числа включно, і з першого числа
наступного місяця, якщо заяву з усіма
необхідними документами подано ним
після 15 числа.

Враховуючи те, що допомога на
оздоровлення та матеріальна допомога
для вирішення соціально-побутових
питань, сума індексації заробітної
плати, та сума грошової винагороди за
вислугу років включаються до фонду
оплати праці, оскільки на них
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, зазначені виплати
відповідачу слід ураховувати при
перерахунку пенсії позивачу.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій повно і всебічно встановили
обставини справи, дали їм належну
юридичну оцінку, правильно застосували
норми матеріального і процесуального
права та прийшли до вірного висновку,
що отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії, незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати, а тому відповідач,
відмовляючи у перерахунку пенсії діяв
не на підставі, поза межами повноважень
та у спосіб, що суперечить Конституції
України та законам України.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій, підстав
для задоволення касаційної скарги
немає.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Луганська залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м. Луганська від 19
грудня 2013 та постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 лютого 2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: