Справа № 344/1719/14-а 2-а/344/172/14
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 р.
Справа № 876/4691/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Іщук Л.П., Яворського І.О.,

за участі секретаря судового засідання
Сердюк О.Ю.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представників відповідача
Гуфчака Й.Г., Шаповалової Н.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Івано-Франківської обласної
психоневрологічної лікарні №3 на
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 25 березня 2014 року по справі
№ 344/1719/14-а, 2-а/344/172/14 за позовом ОСОБА_1
до Івано-Франківської обласної
психоневрологічної лікарні №3, третя
особа Управління праці та соціального
захисту населення Рогатинської
районної державної адміністрації
Івано-Франківської області про
визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В:

05.02.2014 року ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої доньки дитини-інваліда
ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом, яким
просила визнати протиправними дії
Івано-Франківської обласної
психоневрологічної лікарні №3 та
такими, що не відповідають вимогам
чинного законодавства та скасувати акт
експертного контролю якості медичної
допомоги від 06.11.2012 року №8 та відмову у
призначенні державної соціальної
допомоги від 28.08.2013 року №3473;
зобов'язати відповідача відновити її
дочці ОСОБА_5 державну соціальну
допомогу на дітей-інвалідів до 16 років,
керуючись розділом I, п. 1.15 та розділом
Х, п. 1.3 Переліку медичних показань, що
дають право на одержання державної
соціальної допомоги на дітей-інвалідів
віком до 16 років, затверджений наказом
Міністерства охорони здоров'я,
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства
фінансів України від 08.11.2001 року
№454/471/516 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 26
грудня 2001 року за №1073/6264 терміном на
два роки починаючи з 01.11.2012 року;
стягнути з відповідача моральну шкоду
в розмірі 5 000 грн..

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 25 березня 2014 року
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправними дії та
скасовано Акт експертного контролю
якості медичної допомоги від 06.11.2012
року №8 Клініко-експертної комісії
управління якістю психіатричної
допомоги, яким відмовлено у
призначенні соціальної допомоги
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. В решті позову
відмовлено.

Івано-Франківська обласна
психоневрологічна лікарня №3
постанову суду першої інстанції
оскаржила, подала апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, просить її
скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги
вказує на те, що у дочки позивача
відсутні порушення, які відповідають
визначенню інвалід та наслідок яких
призводить до соціальної дезадаптації,
визначених Наказом МОЗ України,
Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства
фінансів України №454/471/516 від 08.11.2001
року «Про затвердження Переліку
медичних показань, що дають право на
одержання державної соціальної
допомоги на дітей-інвалідів віком до 16
років». А саме п.1.1 розділу Х
вищевказаного наказу вказує, що до
соціальної дезадаптації призводять
стійкі порушення рівня функціонування
або стійкі помірно виражені рухові
порушення, поєднані з порушенням мови,
зору, слуху або без них, які відсутні у
ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач,
представник позивача надали пояснення
та заперечили проти доводів
апеляційної скарги, а представники
відповідача підтримали їх.

Суд, перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 з 2002 року
до 2008 року лікувалась з приводу ДЦП
змішаної форми, у зв'язку з даним
неврологічним захворюванням
отримувала державну соціальну
допомогу.

З 2008 року консультується
лікарем-психіатром, 07.10.2008 року
діагностовано захворювання -
органічний емоційно-лабільний розлад з
легким порушенням когнітивних функцій,
настирливостями та розладом
експресивної мови.

За таких обставин 08.10.2008 року ЛКК
Рогатинської ЦРЛ видано заключення
щодо встановлення соціальної допомоги
дитині-інваліду на 2 роки.

Рішенням ЛКК ОПНЛ №3 від 29.09.2010 року
ОСОБА_5 продовжено соціальну допомогу
терміном на 2 роки у зв'язку з
діагностованим захворюванням -
органічний емоційно-лабільний
(астенічний) розвиток внаслідок ДЦП з
легкими когнітивними порушеннями,
настирливостями та загальним
недорозвитком мовлення ІІІ ступеня, що
обумовлений псевдобульбарною
дизартрією, гіперметропія слабкого
ступеню ОИ з астигматизмом.

09.10.2012 року ОСОБА_5 оглянута членами ЛКК
та консультована кафедрою психіатрії.
Враховуючи встановлений діагноз -
органічний емоційно-лабільний розлад з
легкими когнітивними порушеннями,
психічний стан обстежуваної,
відсутність медичних показів для
продовження соціальної допомоги на
дітей-інвалідів віком до 18 років,
комісією прийнято рішення щодо відмови
у продовженні соціальної допомоги на
дітей-інвалідів.

Відповідно до акту експертного
контролю якості медичної допомоги від
06.11.2012 року №8 контрольно-експертною
комісією з психіатрії ДОЗ ОДА 06.11.2012
вказане рішення ЛКК ОПНЛ №3 від 09.10.2012
року щодо відмови ОСОБА_5 у продовженні
державної соціальної допомоги на дітей
інвалідів залишено в силі (а.с.7, 40).

В подальшому ОСОБА_5 перебувала на
лікуванні в ОПНЛ №3 з 08.07.-22.07.2013 року з
діагнозом - органічний
емоційно-лабільний (астенічний) розлад
внаслідок ДЦП з легкими когнітивними
порушеннями, настирливостями, простими
абсансами, загальний недорозвиток
мовлення ІІІ рівня, ДЦП, змішана форма
(а.с.9, 10, 41-42).

У зв'язку з цим 22.08.2013 року
контрольно-експертною комісією
повторно розглянуто питання
відновлення соціальної допомоги
ОСОБА_5. За результатами вивчення
медичної документації установлено, що
медичні покази для встановлення ОСОБА_5
такої соціальної допомоги відсутні.

Оскільки стан дитини погіршився, 14.11.2013
року на засіданні клініко-експертної
комісії психіатричної служби області
повторно вивчено наявну медичну
документацію щодо захворювання ОСОБА_5,
підтверджено діагноз - органічний
емоційно-лабільний розлад внаслідок
ДЦП з судомним синдромом, а також
рекомендовано провести додаткові
обстеження стану здоров'я дитини з
призначенням адекватного лікування
наявної патології та наступним оглядом
на ЛКК ОПНЛ №3 для прийняття
остаточного рішення (а.с.37-38).

26.12.2013 року проведено засідання ЛКК
ОПНЛ №3, на якому установлено, що ОСОБА_5
доступна мовному контакту, скаржиться
на головний біль, емоційно адекватна
ситуації, наявні навички для
соціального функціонування.
Враховуючи вищенаведене, комісія
прийняла рішення про відмову в
оформленні соціальної допомоги у
зв'язку з відсутністю медичних показів,
визначених наказом МОЗ, МПСП і МФ
України від 08.11.2001 №454/471/516 (розділ 10)
(а.с.39).

Згідно ст.46 Конституції України,
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин,а також у інших випадках,
установлених законом.

Законом України «Про державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства та дітям-інвалідам»
гарантовано право на державну
соціальну допомогу інвалідам з
дитинства і діти-інваліди віком до 18
років. Перелік медичних показань, що
дають право на одержання державної
соціальної допомоги на дітей-інвалідів
віком до 18 років, визначається у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. (ст.1 Закону).

Згідно Переліку медичних показань, що
дають право на одержання державної
соціальної допомоги на дітей-інвалідів
віком до 16 років, що затверджений
спільним наказом МОЗ, МПСП, МФ України
08.11.2001 №454/471/6264, серед хвороб нервової
системи (розділ 1 Переліку), що дають
право на одержання державної
соціальної допомоги строком на 2 роки,
зазначено захворювання п.1.15
«епілепсія», п.1.16 «гідроцефалія»,
характеристика клінічного перебігу
даних захворювань - стійкі
терапевтично-резистентні епілептичні
напади; один та більше генералізованих
судомних і парціальних нападів на
місяць або часті (2-3 на тиждень) абсанси
прості, складні після лікування, у тому
числі хірургічного, при наявності
стійких рухових порушень (парези
однієї або більше кінцівок,
генералізовані гіперкінези, порушення
координації тощо), поєднаних з
порушенням мови, зору, слуху,
ендокринною недостатністю, розладами
функції тазових органів або без них.

Упродовж неодноразових обстежень
ОСОБА_5 не встановлено наявності у неї
захворювання «епілепсія»,
передбаченого п.1.15 Розділу 1 Переліку, а
наявність випадків короткочасних
судомних нападів у формі застигання з
втратою свідомості пояснюється
наявністю у ОСОБА_5 інших захворювань -
органічного емоційно-лабільного
(астенічного) розладу внаслідок ДЦП з
легкими когнітивними порушеннями,
настирливостями, простими абсансами,
загальним недорозвитком мовлення ІІІ
ступеня, ДЦП змішаної форми, що
підтверджується виписками №№243/08, 2102/13
(а.с.9-10).

В той же час, стійких рухових порушень
та інших обов'язкових характеристик
клінічного перебігу епілепсії (п.1.15
розділу 1 Переліку) під час обстежень
ОСОБА_5 не встановлено, а тому
твердження позивача про право на
призначення її дочці державної
соціальної допомоги строком на 2 роки у
зв'язку з наявністю клінічного
захворювання, передбаченого п.1.15
Розділу 1 Переліку медичних показань,
що дають право на одержання державної
соціальної допомоги на дітей-інвалідів
віком до 16 років є безпідставним.

Слід також зазначити, що серед розладів
психіки та поведінки (розділ Х
Переліку), що дають право на одержання
державної соціальної допомоги на
дітей-інвалідів віком до 16 років, не
вказано діагностоване і підтверджене
на КЕК основне захворювання ОСОБА_5 -
органічний емоційно-лабільний
(астенічний) розлад внаслідок ДЦП з
судомним синдромом.

Однак п.1.1 Розділу Х Переліку серед
захворювань та патологічних станів, що
дають право на одержання державної
соціальної допомоги строком на 2 роки
зазначено інші психічні розлади
внаслідок ураження чи дисфункції
головного мозку або внаслідок
соматичної хвороби, клінічний перебіг
яких характеризується стійкими
порушеннями рівня функціонування,
стійкими помірно вираженими рухомими
порушеннями, поєднаними з порушенням
мови, зору, слуху або без них, що
призводять до соціальної дезадаптації.

Жодного доказу відсутності соціальної
дезадаптації ОСОБА_5 внаслідок
вказаних основного та супутнього
захворювань суду не надано.

Згідно до акту експертного контролю
якості медичної допомоги від 06.11.2012
року №8 висновок про соціалізацію
дитини обґрунтовано виключно тим, що
ОСОБА_5 навчається у 4 класі ЗОШ (а.с.40).
Однак жодних даних щодо фактичного
навчання дитини, відвідування школи, у
тому числі пропуску занять внаслідок
захворювань, успішності, наявності
соціальних навиків для спілкування з
однолітками, педагогами, іншими
особами, що дійсно могли б свідчити про
соціальну адаптацію дитини в даному
акті експертного контролю суду не
наведено, жодних доказів щодо цього
суду також не дано.

Представник відповідача, як в суді
першої інстанції так і в апеляційному
суді, заявила, що основна причина
відмови у наданні позитивного висновку
полягає в тому, що дане захворювання не
призвело до соціальної дезадаптації
дівчини. Однак, з цим погодитися не
можна. Як видно з матеріалів справи
захворювання, на яке страждає дитина
позивача не мінялося упродовж багатьох
років. Поставлений діагноз практично
не змінювався. Однак у минулі роки,
комісія приходила до висновку, що за
такої хвороби дитина потребує
соціальної допомоги. В останньому
випадку в цьому було відмовлено.
Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно зазначив, що
експертний висновок не містить
достатніх аргументів, які б свідчили
про те, що дитина соціально адаптована.
Не зрозуміло на чому базується такий
висновок лікарів. На думку суду,
експерти зобов'язані були детально
обстежити умови проживання, навчання,
поведінки дитини в школі та в побуті, з
оточуючим світом. Але цього зроблено не
було.

Захист прав, інтересів та свобод дитини
в Україні визначено, як стратегічний
загальнонаціональний пріоритет (Закон
України «Про охорону дитинства»).

Дочка позивачки - ОСОБА_5 є дитиною
інвалідом.

Ст. 2 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» вказує, що інвалідом є особа
зі стійким розладом функцій організму,
що при взаємодії із зовнішнім
середовищем може призводити до
обмеження її життєдіяльності,
внаслідок чого держава зобов'язана
створити умови для реалізації нею прав
нарівні з іншими громадянами та
забезпечити її соціальний захист.

Цей же закон зазначає, що діяльність
держави щодо інвалідів виявляється у
створенні правових, економічних,
політичних, соціальних, психологічних
та інших умов для забезпечення їхніх
прав і можливостей нарівні з іншими
громадянами для участі в суспільному
житті та полягає у виявленні, усуненні
перепон і бар'єрів, що перешкоджають
забезпеченню прав і задоволенню
потреб, в тому числі охороні здоров'я та
соціальному захисті.

Аналогічні положення та засади
соціального захисту інвалідів
передбачено і Конвенцією про права
інвалідів, ратифікованою Україною.

Соціальний захист інвалідів є
складовою діяльності держави щодо
забезпечення прав і можливостей
інвалідів нарівні з іншими громадянами
та полягає у наданні пенсії, державної
допомоги, компенсаційних та інших
виплат, пільг, соціальних послуг,
здійсненні реабілітаційних заходів,
встановленні опіки (піклування) або
забезпеченні стороннього догляду
(Закон України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»).

Також суд враховує і те, що інваліди є
однією з найменш соціально захищених
категорій населення (Кабінет Міністрів
України, Розпорядження від 31 грудня 2004
р. N 994-р).

Зважаючи на викладене, враховуючи
важке матеріальне становище позивача,
приймаючи до уваги, що дитина ОСОБА_5
згідно до довідки Заланівської
сільської ради Рогатинського району
проживає з матір'ю ОСОБА_1, яка не працює
(а.с.14, 5), суд першої інстанції дійшов до
правильного висновку щодо частково
задоволення позовних вимог та визнання
протиправними дій відповідача щодо
неналежного з'ясування стану
соціальної адаптації ОСОБА_5 при
складанні акту експертного контролю
якості медичної допомоги від 06.11.2012
року №8, внаслідок чого відмовлено
ОСОБА_5 у призначенні соціальної
допомоги на дітей-інвалідів до 18 років
та скасувати вказаний акт експертного
контролю.

Стосовно позовних вимог про стягнення
моральної шкоди, то колегія суддів
зазначає, що оскільки постанова в
частині відмови в задоволенні позову
не оскаржена, тому відповідно до ч. 1 ст.
195 КАС України в апеляційному порядку
не переглядається.

Отже, колегія суддів приходить до
переконання, що суд першої інстанції
дійшов до вірних висновків, приймаючи
рішення по суті спірних правовідносин.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківської
обласної психоневрологічної лікарні
№3 - залишити без задоволення, а
постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 25 березня 2014 року по справі
№ 344/1719/14-а, 2-а/344/172/14- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Л.П. Іщук

І.О. Яворський