Справа № К/9991/21824/12-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/21824/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2012
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Ворошилівському
районі м. Донецька про стягнення сум
пенсій сплачених у зв'язку із втратою
годувальника,-

в с т а н
о в и л а :

У грудні 2011 року управління Пенсійного
фонду України у Ворошиловському районі
м. Донецька звернулось до суду з
позовом про стягнення заборгованості з
виплати пенсії ОСОБА_4, у зв'язку із
втратою годувальника за жовтень -
листопад 2011р. в сумі 450 грн. та витрат по
виплаті державної адресної допомоги в
сумі 1882 грн.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 лютого 2012
року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями суду
першої та апеляційної інстанції
управління Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області звернулось з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
отримує пенсію по втраті годувальника
ОСОБА_6, оскільки є студентом денної
форми навчання ДВНЗ "Донецький
національний технічний університет".
Годувальник - ОСОБА_6, з 02.12.1999 року
працював на ВК "Артіль старателів
"Полярная" шахти "Кувет", який
находиться в Чукотському
адміністративному окрузі. 09.12.2002 року
на ВК "Артіль старателів "Полярная"
шахти "Кувет" Чукотського автономного
округу сталася аварія, за наслідками
якої ОСОБА_6 зник, про що складено акт
про нещасний випадок на виробництві №
12/02.

Рішенням Шмидтовського районного суду
Чукотського автономного округу від
26.06.2003 року ОСОБА_6 оголошено померлим з
встановленням дати смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
вказали, що в даному випадку трудові
відносини, питання охорони праці та
соціальні виплати регламентуються
законодавством Російської Федерації, а
отже страховий випадок не настав, тому
у відповідача не виникло обов'язку
відшкодовувати іншому страховику
понесені ним витрати. Крім того, не
підлягає відшкодуванню державна
адресна допомога, отже в задоволенні
позову слід відмовити.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій, з огляду на
наступне.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", передбачено, що якщо
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші норми, ніж ті, що передбачені
законодавством про страхування від
нещасного випадку, то застосовуються
норми міжнародного договору.

Державами колишнього Союзу РСР 9
вересня 1994 року підписана Угода "Про
взаємне визнання прав на відшкодування
шкоди, заподіяної працівникам
каліцтвом, професійним захворюванням
або іншим ушкодженням здоров'я, які
пов'язанні з виконанням ними трудових
обов'язків", яка є дійсною на день
розгляду справи.

Пунктом 2 Угоди передбачено, що
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові внаслідок трудового
каліцтва, іншого пошкодження здоров'я
(у тому числі при настанні втрати
працездатності в результаті нещасного
випадку на виробництві, пов'язаного з
виконанням працівниками трудових
обов'язків, після переїзду потерпілого
на територію іншої Сторони), смерті
проводиться роботодавцем Сторони,
законодавство якої поширювалося на
працівника у момент отримання
каліцтва, іншого ушкодження здоров'я,
смерті.

Щодо стягнення державної адресної
допомоги, то колегія суддів зазначає,
що зважаючи на особливості
фінансування страхування від
нещасного випадку, виключно цільове
використання цих коштів та враховуючи
те, що адресна допомога як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, Фонд
соціального страхування не може нести
витрати на виплату державної адресної
допомоги.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судами першої та
апеляційної інстанції повно і
правильно встановлені фактичні
обставини справи, характер
правовідносин сторін і вірно
застосовані до них норми матеріального
права. Доводи касаційної скарги
висновків суду не спростовують. За
таких обставин підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно з частиною першою статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Ворошиловському районі м. Донецька
Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 17
січня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23 лютого 2012 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: