Справа № К/9991/13996/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/13996/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою державного
підприємства "Регіональні електричні
мережі" на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 29
вересня 2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2011 року у справі за позовом
державного підприємства "Регіональні
електричні мережі" до Міністерства
вугільної промисловості, терті особи:
державне підприємство
"Донвуглереструктуризація", державне
підприємство "Шахта 3-біс", державне
підприємство "Шахтуправління
Зуєвське", державне підприємство "Шахта
"Олександр-Захід", державне
підприємство "Шахта "Голубівська",
державне підприємство "Шахта ім.
Кірова", державне підприємство "Шахта
Слов'яносербська", державне
підприємство "Шахта Нова", державне
підприємство "Шахта Перевальська" про
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2010 року залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2011
року відмовлено в позові державного
підприємства "Регіональні електричні
мережі" до Міністерства вугільної
промисловості про скасування наказів
відповідача від 11 квітня 2006 року №221,
від 07 березня 2006 року №165, від 28 квітня
2006 року №266, від 06 лютого 2008 року №61, від
11 грудня 2007 року №548, від 29 травня 2006
року №304, від 28 квітня 2006 року №268, від 11
грудня 2007 року №550.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, Міністерством вугільної
промисловості України було видано
накази 11 квітня 2006 року №221, від 07
березня 2006 року №165, від 28 квітня 2006
року №266, від 06 лютого 2008 року №61, від 11
грудня 2007 року №548, від 29 травня 2006 року
№304, від 28 квітня 2006 року №268, від 11
грудня 2007 року №550, якими ліквідовано
вісім шахт, а саме: "Шахта 3-біс",
"Шахтуправління Зуєвське", "Шахта
"Олександр-Захід", "Шахта "Голубівська",
"Шахта ім. Кірова", "Шахта
Слов'яносербська", "Шахта Нова", "Шахта
Перевальська".

До видання спірних наказів, між
державними підприємствами, що є
третіми особами у справі та позивачем
існували господарські договори, на
виконання яких позивач поставляв
шахтам електричну енергію, за яку вони
не розрахувались в повному обсязі.

Існуючу заборгованість з шахт на
користь позивача було стягнуто згідно
з постановами господарських судів
Донецької та Луганської областей.

Відповідно до Положення про
Міністерство вугільної промисловості
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №
1527, Мінвуглепром є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України, є
головним (провідним) органом у системі
центральних органів виконавчої влади з
питань забезпечення реалізації
державної політики у вугільній та
торфодобувній галузі. Мінвуглепром у
своїй діяльності керується
Конституцією і законами України, а
також Указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції і
законів України, актами Кабінету
Міністрів України та вищезазначеним
Положенням.

Мінвуглепром відповідно до покладених
на нього завдань здійснює управління
об'єктами державної власності, що
належать до сфери його управління, а
також забезпечує створення нових і
ліквідацію застарілих виробництв
вугільної галузі.

Звернення позивача до господарських
судів із позовами, звернення до
виконавчої служби та ліквідаційних
комісій, позивачем було вчинено вже
після видання Мінвуглепромом
оскаржуваних наказів. Зокрема,
позивачем тривалий час після видання
оскаржуваних наказів Мінвуглепрому
вчинялись дії, спрямовані на стягнення
боргу в поряду господарського
судочинства та відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження», і
лише у зв'язку з об'єктивною
неможливістю виконання судових рішень
було пред'явлено позов до
адміністративного суду.

Отже, фактичною підставою для
звернення до суду з адміністративним
позовом є лише неможливість виконання
судових рішень про стягнення
заборгованості у примусовому порядку.

Так, відповідно до ст.2 ЗУ «Про
виконавче провадження», примусове
виконання судових рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

При цьому колегія суддів зазначає, що
відповідно до Положення про
Міністерство вугільної промисловості
України затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 02.11.06 №
1527Мінвуглепром є головним (провідним)
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з питань забезпечення
реалізації державної політики у
вугільній та торфодобувній галузі.

Згідно з вищезазначеним положенням
Мінвуглепром відповідно до покладених
на нього завдань забезпечує створення
нових виробництв вугільної галузі та
здійснює відповідно до законодавства
управління об'єктами державної
власності, що належать до його сфери
управління.

Кабінет Міністрів України постановою
від 27 серпня 1997 року N 939 затвердив
Порядок ліквідації збиткових
вугледобувних та вуглепереробних
підприємств Міністерства вугільної
промисловості, що ліквідуються.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 вересня 2001 року N1205 затверджена
програма "Українське вугілля" та
орієнтований перелік вугледобувних та
вуглепереробних підприємств, які
передаються для закриття.

В свою чергу постановою Кабінету
Міністрів України від 28.03.1997 року №280
затверджений перелік шахт і розрізів,
торфодобувних підприємств, що
підлягають закриттю.

Так як «Шахта 3-біс», «Шахтоуправління
«Зуєвське», «Шахта «Голубівська»,
«Шахта ім. CM. Кірова», «Шахта
«Слов'яносербська»; «Шахта Нова»
«Шахта «Перевальська» входить до
«Переліку вугледобувних та
вуглепереробних підприємств, які
передаються для закриття»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19 вересня 2001 року
№ 1205, а «Шахта «Олександр-Захід»
входить до «Переліку шахт і розрізів,
торфодобувних підприємств, що
підлягають закриттю», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 28.03.1997 року № 280»то оскаржувані
накази видані Мінвуглепромом на
виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 27.08.1997 № 939 «Про
затвердження Порядку ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств»,
прийняті відповідно до ч. 2 ст. 19
Конституції України, ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Крім того, згідно з п. 9 даного Порядку
ліквідації збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств, обов'язок
здійснення заходів з ліквідації
гірничих підприємств, у тому числі й
погашення кредиторської
заборгованості, покладається на
ліквідаційні комісії
підприємств-боржників.

Як вірно враховано судами попередніх
інстанцій, оскаржувані накази
Мінвуглепрому містять норми, що
передбачають проведення
ліквідаційними комісіями
підприємств-боржників робіт з
погашення кредиторської
заборгованості, а тому видання
Мінвуглепромом даних наказів
передбачає захист інтересів
кредиторів у порядку, встановленому
чинним законодавством України.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного
підприємства "Регіональні електричні
мережі" залишити без задоволення, а
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 29 вересня
2010 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: