Справа № 2а-74/07
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
Справа
№ Н-23322/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді ПлішаМ.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про
перегляд за нововиявленими
обставинами постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12 вересня 2013 року у справі за
позовом прокурора Шевченківського
району м. Львова в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2 до Львівської
міської ради, Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_1, відділ у
справах неповнолітніх Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, відділ приватизації
державного житлового фонду
Шевченківської районної адміністрації
м. Львова, ОСОБА_4, ЛКП «Підзамче-404» про
визнання розпорядження недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

прокурор Шевченківського району м.
Львова, 01 листопада 2006 року, звернувся
до суду першої інстанції з позовом в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, 1989
року народження до Львівської міської
ради. Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
з участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_1,
відділу у справах неповнолітніх
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, відділу
приватизації державного житлового
фонду Шевченківської районної
адміністрації м. Львова, ОСОБА_4, ЛКП
«Підзамче-404» в якому просив визнати
недійсним розпорядження голови
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 2413 від 20.11.1996
року «Про передачу квартир у власність
мешканцям району» в частині передачі в
спільну сумісну власність в рівних
частках квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3
ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6, розпорядження
виконавчого комітету Львівської
міської ради № 860 від 26.11.1996 року «Про
затвердження розпорядження голови
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 2413 від 20.11.1996
року «Про передачу квартир у власність
мешканцям району» в цій же частині,
свідоцтво про право власності на
квартиру АДРЕСА_1 від 26.11.1996 року №48149.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 30 травня 2007 року у
задоволенні позову прокурора
Шевченківського району м, Львова в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, 1989
року народження відмовлено за
безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, прокурор
Шевченківського району м. Львова
оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року апеляційну скаргу прокурора
Шевченківського району м. Львова -
задоволено, постанову Шевченківського
районного суду м. Львова від 30.05.2007 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов прокурора Шевченківського
району м. Львова задоволено. Визнано
протиправними та скасовано
розпорядження голови Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради № 2413 від 20.11.1996 року «Про
передачу квартир у власність мешканням
району» в частині передачі в спільну
сумісну власність в рівних частках
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_6; розпорядження виконавчого
комітету Львівської міської ради № 860
від 26.11.1996 року «Про затвердження
розпорядження голови Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради № 2413 від 20.11.1996 року «Про
передачу квартир у власність мешканцям
району» в цій же частині; свідоцтво про
право власності па квартиру АДРЕСА_1
від 26.1 1.1996 року №48149.

ОСОБА_1 подала до суду апеляційної
інстанції заяву про перегляд судового
рішення у зв'язку з нововиявленими
обставинами, в якій просила скасувати
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року про задоволення позову
прокурора Шевченківського району
міста Львова в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2, 1989 року
народження, до Львівської міської ради,
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, з участю
третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_1, відділу у
справах неповнолітніх Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради, відділу приватизації
державного житлового фонду
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради, ОСОБА_4, ЛКП
«Підзамче - 404» про визнання
протиправним та скасування
розпорядження голови Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради № 2413 від 20.11.1996 року «Про
передачу квартир у власність мешканцям
району» в частині передачі в спільну
сумісну власність в рівних частках
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_1, ОСОБА_6, розпорядження
виконавчого комітету ЛМР № 860 від 26
листопада 1996 року «Про затвердження
розпорядження голови Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради № 2413 від 20.11.1996 року «Про
передачу квартир у власність меншанням
району» в цій же частині, свідоцтво про
право власності па квартиру АДРЕСА_1
від 26.11.1996 року № 48141 прийняти нову
постанову, якою в задоволені позову
відмовити.

При цьому в заяві зазначає, що суд
апеляційної інстанції мотивував свою
постанову тим, що при прийнятті
оскаржуваних розпоряджень та
оформленні свідоцтва органами
приватизації передано у власність
квартиру лише ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_6 і не враховано права та інтереси
неповнолітнього на той час ОСОБА_2, 1989
р.н., який з народження був прописаний і
постійно проживав в даній квартирі в
якості члена сім'ї наймача, коли був
виписаний з квартири АДРЕСА_1 в будинок
дитини, та мав право на приватизацію
своєї частки в квартирі.

Вже після розгляду справи і виконання
рішення суду третій особі у справі,
ОСОБА_1 стала відома обставина, яка мала
б істотне для суду значення при
вирішенні питання про обгрунтованість
доводів прокурора Шевченківського
району міста Львова. Так, рішенням
Шевченківського районного суду міста
Львова від 06 червня 2014 року у цивільній
справі № 466/1993/14-ц за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання
таким, що втратив право на користування
жилим приміщенням позов задоволено
повністю, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням -квартирою АДРЕСА_1.
Рішення суду набрало законної сили та 01
липня 2014 року було отримано ОСОБА_1.
Вказаним вище судовим рішенням від
06.06.2014 року були встановлені факти, які
мають виключне значення для
правильного вирішення даної
адміністративної справи по суті, які
раніше не були встановлені та не були
відомі сторонам при розгляді цієї
справи у Львівському апеляційному
адміністративному суді 12 вересня 2013
року при прийнятті постанови.

Згідно рішення Шевченківського
районного суду міста Львова від 06
червня 2014 року у цивільній справі №
466/1993/ 14-ц, судом встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований по
АДРЕСА_1 до 23 березня 1993 року та був
виписаний 1993 року в будинок дитини № 1 в
місті Львові. На день розгляду справи в
суді місце знаходження ОСОБА_2
невідоме, сам ОСОБА_2 на протязі більше
ніж 20 років не з'являється за адресою,
де проживав раніше, тобто у м. Львові до
АДРЕСА_1 та вказаною квартирою не
цікавиться. У квартирі не залишились
проживати інші члени сім'ї ОСОБА_2,
право користування спільним
приміщенням при відсутності в такому
понад встановлений законом термін за
ним не зберігається, а відтак право на
отримання житла ним може бути
реалізовано на загальних підставах
після закінчення терміну перебування в
державному дитячому закладі. 2007 року
ОСОБА_2 став повнолітнім, очевидно що
покинув будинок дитини та міг
повернутись до квартири однак, цього не
зробив та квартирою не цікавиться.
Жодних речей ОСОБА_2 в квартирі немає,
ніяких перешкод в користуванні
квартирою йому ніхто не чинить. ОСОБА_1,
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зареєстровані та
проживають у квартирі АДРЕСА_1.

Окрім того, заявник вказує, що
власником 1/4 частки квартири був
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.
Квартира була приватизована і на час
смерті ОСОБА_5, всім власникам належало
по 1/4 квартири. Після його смерті
відкрилась спадщина. 10 грудня 2008 року
Шевченківський районний суд м. Львова
постановив рішення, яке не
оскаржувалось і набрало законної сили,
яким поділено квартиру АДРЕСА_1, яка є у
спільній сумісній власності між
співвласниками. Визнано за ОСОБА_3,
ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5 право власності
за кожним на 1/4 ідеальну частку
квартири АДРЕСА_1.

26.02.2009 року ОСОБА_3 отримав Свідоцтво
про право на спадщину за законом /Р. №
5-217/, видане Третьою Львівською
державною нотаріальною конторою, на 1/4
частину квартири АДРЕСА_1, яка належала
померлому ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 на
підставі Свідоцтва про право власності
на квартиру № 48149, виданого виконкомом
Львівської міської Ради народних
депутатів 26.11.1996р. та зареєстрованого в
Львівському міському БТІ в реєстрову
книгу за № 18645.

Право власності на отриману у спадщину
1/4 частку квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3
25.03.2009р. зареєстрував у Львівському
міському БТІ. На зворотній стороні
оскаржуваного Свідоцтва про право
власності на квартиру від 26.11.1996р., яке
було представлене та досліджене в суді
та копія якого знаходиться в
матеріалах справи, існує відмітка
державного нотаріуса Третьої
Львівської державної нотаріальної
контори про те, що на 1/4 частину
квартири, що належала ОСОБА_5, видане
свідоцтво про право на спадщину за
законом Третьою Львівською державною
нотаріальною конторою 26.02.2009 року за
реєстровим № 5-217. На вказану обставину
ні суд апеляційної інстанції ні
учасники розгляду справи в суді не
звернули уваги і це призвело до того, що
в результаті винесення 12.09.2013 року
Львівським апеляційним
адміністративним судом постанови було
скасовано Свідоцтво про право
власності на квартиру від 26.11.1996 року
але залишено в силі видане 26.02.2009 року
ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадщину
за законом на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1, а отже, при скасуванні
Свідоцтва про право власності на
квартиру від 26.11.1996р. за ОСОБА_3
збережено право власності на 1/4 частку
квартири.

ОСОБА_1 вважає, що викладені обставини
мають істотне значення для правильного
розгляду справи, а тому є усі підстави
для перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи заяви про
перегляд постанови за нововиявленими
обставинами колегія суддів вважає, що
така задоволенню не підлягає з
наступних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи
неповнолітній ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був
прописаний 04.10.1990 року у квартиру
АДРЕСА_1. Згідно довідки, виданої ЛКП
«Підзамче» від 20.04.2005 року ( а.с. 14 ) у
квартирі були зареєстровані ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, померла
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 - виписаний в м.
Дніпродзержинськ 04.11.1988 року, ОСОБА_9 -
виписаний 06.03.1991 року до батька, ОСОБА_10
- виписаний в місця позбавлення волі
01.03.1994 року, ОСОБА_11 - виписаний в місця
позбавлення волі 15.06.1995 року, ОСОБА_12 -
виписаний в м. Дніпродзержинськ до
батька 05.02.1991 року, ОСОБА_13 - виписаний
05.02.1991 року до батька, ОСОБА_3, ОСОБА_1.
23.03.1993 року ОСОБА_2 був виписаний з
квартири АДРЕСА_1 в будинок дитини № 1 в
м. Львові.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 145 КАС
України підставами для перегляду
судового рішення за нововиявленими
обставинами є: 1) істотні для справи
обставини, що не були і не могли бути
відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи; 2)
встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправдивих
показань свідка, завідомо
неправильного висновку експерта,
завідомо неправильного перекладу,
фальшивості документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необгрунтованого
рішення; 3) встановлення вироком суду,
що набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необгрунтоване
рішення; 4) скасування судового рішення,
яке стало підставою для прийняття
постанови чи постановлення ухвали, що
належить переглянути; 5) встановлення
Конституційним Судом України
неконституційності закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконано.

У даному випадку рішення
Шевченківського районного суду міста
Львова від 06 червня 2014 року у цивільній
справі № 466/1993/14-ц за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_2 яким визнано
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив
право користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1 не є нововиявленою
обставиною, оскільки ОСОБА_2 втратив
право користування зазначеним вище
жилим приміщення з часу набрання
рішенням суду законної сили. На момент
винесення розпорядження голови
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 2413 від 20.11.1996
року «Про передачу квартир у власність
мешканцям району», розпорядження
виконавчого комітету Львівської
міської ради № 860 від 26.11.1996 року «Про
затвердження розпорядження голови
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради № 2413 від 20.11.1996
року «Про передачу квартир у власність
мешканцям району», та видачі свідоцтва
про право власності на квартиру
АДРЕСА_1 від 26.11.1996 року № 48149 ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 був неповнолітньою особою
та не позбавлений права на згадане вище
житло, оскільки згідно ст. 71 ЖК України
в редакції зі змінами і доповненнями
від 18.12.1991 року ( що діяв станом на 23.01.1993
року - дати виписки ОСОБА_2.) при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом. Жиле приміщення зберігається за
тимчасово відсутнім наймачем або
членами його сім'ї понад шість місяців
у випадках: ... 3) поміщення дітей на
виховання в державний дитячий заклад,
до родичів, опікуна чи піклувальника -
протягом усього часу їх перебування в
цьому закладі, у родичів, опікуна чи
піклувальника, якщо в жилому
приміщенні, з якого вибули діти,
залишились проживати інші члени сім'ї.

З огляду на викладене суд апеляційної
інстанції вважає, що підстав для
задоволення заяви про перегляд
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року не має.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 252, ч.1 ст. 253, ст. 254
КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12 вересня
2013 року у справі № 2а-74/07- залишити без
задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

'¦'"('

Повний текст ухвали виготовлений 03.10.2014
року