Справа № 826/11774/13-а
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/61197/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дімеойл» на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року по справі № 826/11774/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дімеойл» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Шевченківського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання дій протиправними, скасування
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дімеойл» звернулось
до суду з позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві,
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Шевченківського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві про
визнання дій протиправними, скасування
рішення про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
№11/11 від 04.07.2013 року та скасування
повідомлення №344/9/18.6-20 від 02.05.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
серпня 2013 року у даній справі позов
задоволено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року скасовано постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 21
серпня 2013 року та прийнято нове рішення
про відмову у задоволенні позову з
мотивів безпідставності заявлених
вимог.

Не погодившись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07 листопада 2013 року як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та залишити без змін постанову суду
першої інстанції, оскільки скаржник
вважає її такою, що прийнята з
правильним застосуванням норм чинного
законодавства.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що 08.08.2011 року
державним реєстратором Голосіївської
районної у місті Києві державної
адміністрації до Єдиного державного
реєстру внесено запис про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу, на підставі якого в подальшому
податковим органом прийнято рішення
про анулювання реєстрації платника
ПДВ.

02.07.2013 року державним реєстратором
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Шевченківського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві було
здійснено внесення інформації щодо
відсутності підтвердження відомостей
про юридичну особу - позивача від 02.07.2013
року.

04.07.2013 року ДПІ у Шевченківському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві було прийнято
рішення № 11/11 про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість ТОВ «Дімеойл».

Підставою для анулювання стало
встановлення того, що в ЄДРПОУ наявний
запис про відсутність юридичної особи
за її місцезнаходження або запис про
відсутність підтвердження відомостей
про юридичну особу, що підтверджується
відомостями з ЄДР від 04.07.2013 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що оскаржуване рішення відповідача
відповідає вимогам податкового
законодавства України, оскільки згідно
даних Єдиного державного реєстру
позивач за вказаним місцезнаходженням
не перебуває, що є підставою для
виключення з реєстру платників
податків.

Однак, з такими висновками
апеляційного суду колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
15.05.2003 року № 755-IV «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» (далі - Закон №755-IV)
місцезнаходження юридичної особи -
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені.

Згідно з частиною другою ст. 17 Закону
№755-IV відомості щодо місцезнаходження
юридичної особи містяться в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Частиною 5 ст. 17 Закону №755-IV
передбачено, що в Єдиному державному
реєстрі містяться також відомості про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням, про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу, а також відомості про
зарезервовані найменування юридичних
осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №755-IV
відомості про юридичну особу або
фізичну особу - підприємця включаються
до Єдиного державного реєстру шляхом
внесення записів на підставі
відомостей з відповідних
реєстраційних карток та відомостей, що
надаються юридичними особами
державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
України.

Як вбачається із матеріалів справи,
державним реєстратором Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
Шевченківського району реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві не направлено до позивача
лист-повідомлення про необхідність
подання державному реєстратору
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу та не надано доказів
відправлення та доказів отримання
даного листа позивачем.

Проте, як вбачається зі змісту
оскаржуваного рішення, 08.08.2011 року
державним реєстратором Голосіївської
районної у місті Києві державної
адміністрації до Єдиного державного
реєстру внесено запис про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу, на підставі якого в подальшому
податковим органом прийнято рішення
про анулювання реєстрації платника
ПДВ.

У відповідності до п. 14 ст. 19 №755-IV у разі
неподання юридичною особою протягом
місяця з дати надходження їй
відповідного повідомлення
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу, державний реєстратор повинен
внести до Єдиного державного реєстру
запис про відсутність підтвердження
зазначених відомостей датою, яка
встановлена для чергового подання
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Якщо державному реєстратору повернуто
поштове відправлення, державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що реєстратором без
дотримання порядку, передбаченого ст. 19
Закону №755-IV, внесено запис про
відсутність підтвердження відомостей
про позивача, отже, такі дії є
протиправними.

Крім того, підпунктами «а» - «и» пункту
184.1 статті 184 розділу V Податкового
кодексу України передбачені випадки
анулювання реєстрації платника
податку. Так, підпунктом «ж» цього
пункту передбачено, що реєстрація діє
до дати анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників податку
і відбувається у разі якщо, в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців наявний
запис про відсутність юридичної особи
або фізичної особи за її
місцезнаходженням (місцем проживання)
або запис про відсутність
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

В матеріалах справи наявні докази, які
підтверджують наявність відомостей
про місцезнаходження позивача на дату
прийняття відповідачем-1 рішення про
анулювання реєстрації позивача як
платника податків.

Крім того, суд звертає увагу, що при
прийнятті податковим органом
оскаржуваного рішення, не враховано
систематичне подання позивачем
податкової звітності, в якій позивачем
зазначено адресу фактичного
місцезнаходження: м. Київ, вул. Патріса
Лумумби 3.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин місцевий
адміністративний суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог, правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права
до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

З огляду на вказані обставини колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку про
скасування постанови апеляційного
суду з підстав невідповідності її
нормам матеріального та
процесуального права, та залишенні в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 226, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд , -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дімеойл»
задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 07 листопада
2013 року скасувати та залишити в силі
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 21 серпня 2013 року по
справі № 826/11774/13-а.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може
бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.