Справа № 21-307а14
Суддя: Кривенко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у складі:

головуючого Кривенка
В.В.,суддів:Гриціва М.І., Гусака М.Б.,
Коротких О.А., Кривенди О.В., Маринченка
В.В., Прокопенка О.Б., Тітова Ю.Г., -
розглянувши в порядку письмового
провадження справу за позовом ОСОБА_9
до управління Пенсійного фонду України
в м. Єнакієве Донецької області (далі -
управління ПФУ), треті особи -
Єнакієвська територіальна організація
профспілки працівників вугільної
промисловості України, структурний
підрозділ «Шахта імені Калініна»
державного підприємства
«Артемвугілля» (далі - Підприємство),
про скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_9 звернувся до
суду з позовом, у якому просив:

- скасувати рішення управління ПФУ від 2
квітня 2013 року № 803493 про відмову
включити до пільгового стажу період
його роботи на Підприємстві за
професією гірничого монтажника з
повним робочим днем у шахті з 21
листопада 2005 року по 16 жовтня 2007
року;

- зобов'язати управління ПФУ зарахувати
цей період роботи до пільгового стажу
та перерахувати пенсію з урахуванням
зазначеного страхового стажу з 30 липня
2012 року.

На обґрунтування позову ОСОБА_9
зазначив, що професія гірничого
монтажника з повним робочим днем у
шахті згідно зі Списком № 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, зайнятість в яких повний
робочий день дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 16 січня 2003
року № 36 (далі - список № 1), віднесена до
робіт, зайнятість на яких дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах
відповідно до статті 13 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - Закон № 1788-ХІІ).

Позивач також зазначив, що відмова
управління ПФУ включити до пільгового
стажу вказаний період його роботи на
Підприємстві у зв'язку з непроведенням
своєчасної атестації робочих місць, як
це передбачено положеннями Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок
проведення атестації, постанова № 442
відповідно), є порушенням його
конституційного права на соціальний
захист.

Суди встановили, що ОСОБА_9 з 3 липня 2009
року перебуває на обліку в управлінні
ПФУ та отримує пенсію за віком на
пільгових умовах за списком № 1.

У період з 21 листопада 2005 року по 31
січня 2008 року позивач працював на
Підприємстві на посаді гірничого
монтажника підземного, яка відноситься
до переліку робіт, зайнятість на яких
дає право працівникам на пільги, у тому
числі й на пільгове пенсійне
забезпечення за списком № 1.

У липні 2012 року ОСОБА_9 звернувся до
управління ПФУ із заявою про
зарахування до пільгового стажу
періоду його роботи на посаді
гірничого монтажника підземного.

Управління ПФУ рішенням від 2 квітня 2013
року № 803493 відмовило ОСОБА_9 у
зарахуванні до пільгового стажу
зазначеного періоду у зв'язку з
непідтвердженням права на пільгове
пенсійне забезпечення результатами
атестації робочих місць за цей період.
Управління ПФУ зазначило, що оскільки
атестація робочих місць, яка має
проводитися на підприємствах не рідше
ніж один раз на 5 років, на Підприємстві
була проведена 15 листопада 2000 року та 16
жовтня 2007 року, то період роботи
позивача з 21 листопада 2005 року по 16
жовтня 2007 року не може бути зараховано
до пільгового стажу.

Єнакіївський міський суд Донецької
області постановою від 18 липня 2013 року
у задоволенні позову відмовив. При
цьому суд виходив із того, що в
управління ПФУ не було підстав для
врахування вказаного стажу позивача як
пільгового за списком № 1, оскільки в
період з 21 листопада 2005 року по 16 жовтня
2007 року атестація його робочого місця
не проводилася у зв'язку з відсутністю
коштів на Підприємстві.

Донецький апеляційний
адміністративний суд постановою від 27
серпня 2013 року, яку залишено без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12 березня 2014 року,
постанову суду першої інстанції
скасував, позовні вимоги задовольнив.

У заяві про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України, управління ПФУ
зазначає, що в доданій до заяви
постанові Вищого адміністративного
суду України від 10 квітня 2014 року
по-іншому, ніж в оскаржуваній ухвалі,
застосовано положення Закону № 1788-ХІІ
та пункти 1, 2 Порядку проведення
атестації. Просить скасувати ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 12 березня 2014 року і прийняти
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши наведені у заяві доводи,
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Вищий адміністративний суд України,
допускаючи цю справу до провадження
Верховного Суду України, виходив із
того, що в постанові Вищого
адміністративного суду України від 10
квітня 2014 року, копію якої додано до
заяви, по-іншому, ніж у справі, що
розглядається, застосовано зазначені
норми права.

У справі, що розглядається, Вищий
адміністративний суд України,
погоджуючись із рішенням апеляційного
суду, виходив із того, що положеннями
Порядку проведення атестації обов'язок
по проведенню атестації робочих місць
покладено на керівників підприємств, а
тому непроведення такої атестації у
визначені законодавством строки не
може позбавити громадян їх
конституційного права на соціальний
захист, зокрема на пенсію за віком на
пільгових умовах.

Водночас у постанові Вищого
адміністративного суду України від 10
квітня 2014 року, наданій заявником на
підтвердження наведених у заяві
доводів, суд касаційної інстанції
дійшов висновку, що оскільки у спірному
періоді на підприємстві не проводилася
атестація робочих місць, то пенсійний
орган обґрунтовано відмовив позивачу у
зарахуванні цього періоду роботи на
посаді, яка включена до списку № 1, до
пільгового стажу.

Аналіз наведених рішень суду
касаційної інстанції дає підстави
вважати, що він неоднаково застосував
зазначені норми права.

Вирішуючи питання про усунення
розбіжностей у застосуванні судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, колегія суддів
виходить із такого.

Відповідно до пункту «а» частини
першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи, працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, - за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при
стажі роботи не менше 15 років, з них не
менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком
проведення атестації та розробленими
на виконання постанови № 442
Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із
зазначених нормативних актів, полягає
у регулюванні відносин між власником
або уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення
атестації та підпунктом 1.5 пункту 1
Методичних рекомендацій періодичність
проведення атестації робочих місць
визначається безпосередньо
колективним договором підприємства і
проводиться не рідше одного разу на 5
років.

Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються
при встановленні пенсій за віком на
пільгових умовах, пільг і компенсацій
за рахунок підприємств та організацій,
обґрунтуванні пропозицій про внесення
змін і доповнень до списків № 1 і 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, що дають право на пільгове
пенсійне забезпечення, а також для
розробки заходів щодо поліпшення умов
праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Мінпраці від 18 листопада 2005
року № 383 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 1 грудня 2005 року за №
1451/11731), при визначенні права на пенсію
за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до 21
серпня 1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку
застосування списків йдеться про те, що
результати атестації (як вперше
проведеної, так і чергової)
застосовуються при обчисленні стажу,
який дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, впродовж 5 років
після затвердження її результатів, за
умови, якщо впродовж цього часу на
даному підприємстві не змінювались
докорінно умови і характер праці
(виробництво, робота, робоче місце), що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах. У разі
докорінної зміни умов і характеру
праці для підтвердження права на
пенсію за віком на пільгових умовах має
бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку, що своєчасно проведена
атестація робочих місць за умовами
праці є одним із заходів соціального
захисту працівників, який має сприяти
реалізації прав на здорові й безпечні
умови праці, пільгове пенсійне
забезпечення, пільги та компенсації за
роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у
передбачені пунктом 4 Порядку
проведення атестації строки, а
відповідальність за своєчасність та
якість її проведення покладається на
керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена
з порушенням передбачених пунктом 4
Порядку проведення атестації строків,
а працівник до її проведення виконував
роботу, яка дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, цей період його
роботи має бути зарахований до
пільгового стажу за результатами
попередньої атестації.

У справі, що розглядається, суди
встановили, що чергова атестація
робочих місць на Підприємстві була
проведена 16 жовтня 2007 року, а попередня
- 15 листопада 2000 року. ОСОБА_9 з 21
листопада 2005 року по 31 січня 2008 року
працював на посаді гірничого
монтажника підземного, яка віднесена
до переліку робіт, зайнятість на яких
дає право на пільгове пенсійне
забезпечення за списком № 1, а відтак
період його роботи з 21 листопада 2005
року по 15 жовтня 2007 року має бути
зарахований до пільгового стажу за
результатами попередньої атестації,
проведеної 15 листопада 2000 року, а
період роботи з 16 жовтня 2007 року по 31
січня 2008 року - до такого ж стажу за
результатами останньої атестації.

Ураховуючи наведене, у справі, що
розглядається, суд касаційної
інстанції правильно застосував норми
матеріального права, тому у
задоволенні заяви управління ПФУ слід
відмовити.

Керуючись статтями 241, 242, 244 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів Судової палати
в адміністративних справах Верховного
Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви управління
Пенсійного фонду України в м. Єнакієве
Донецької області відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає, крім випадку, встановленого
пунктом 2 частини першої статті 237
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В.
КривенкоСудді:
М.І. Гриців М.Б. Гусак
О.А. Коротких
О.В. Кривенда
В.Л. Маринченко О.Б.
Прокопенко Ю.Г. Тітов