Справа № 686/9384/14
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 686/9384/14
Головуючий у 1-й інстанції: Палінчак О.М.
Суддя-доповідач: Боровицький О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
Головуючий суддя: Боровицький О. А.,
судді: Граб Л.С. Сторчак В. Ю.,
розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 04 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про перерахунок пенсії.

Суд першої інстанції позов
задовольнив.

Відповідно до апеляційної скарги
управління Пенсійного фонду просить
суд апеляційної інстанції таке рішення
скасувати та винести нову постанову
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої пунктом 2 частини 1
статті 183-2 КАС України, колегія суддів
відповідно до частини 1 пункту 2 статті
197 КАС України розглядає справу в
порядку письмового провадження.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне в її задоволенні відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що місцевий суд
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
інвалідом 3 групи і віднесений до 1-ї
категорії осіб, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
що підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1.

Позивач перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м. Хмельницькому та отримує додаткову
пенсію, за шкоду заподіяну здоров'ю та
державну пенсію, передбачену статтями
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", однак у менших розмірах
ніж передбачено Законом.

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" № 796-ХІІ передбачено, що
пенсії особам віднесеним до категорії
1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 Закону
№ 796-ХІІ, яка визначає підстави та умови
призначення державних пенсій особам,
віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з
втратою годувальника, в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими по 3
групі інвалідності - 6 мінімальних
пенсій за віком. Згідно зі статтею 50
цього Закону інвалідам 3 групи
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяна здоров'ю у
розмірі 50 % мінімальної пенсії з віком.
Виплата додаткової пенсії відповідно
до статті 53 зазначеного Закону
здійснюється повністю незалежно від
заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Проте, частиною 4 статті 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
передбачено, що порядок обчислення
пенсії по інвалідності, що настала
внаслідок каліцтва чи захворювання, і
пенсії у зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
визначається Кабінетом Міністрів
України.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів
України на виконання вказаного
положення статті 54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" 23.11.2011 року
прийнято постанову № 1210 "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
У відповідності до вказаної постанови
КМ України, позивачу провадиться
нарахування і виплата основної та
додаткової пенсій.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів суду
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Положення пункту 28 розділу II Закону
України „Про державний бюджет на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" №107-VI, яким
були внесені зміни до статті 50 та
статті 54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" і які обмежували права
інвалідів 3 групи, віднесених до
категорії 1 потерпілих від
Чорнобильської катастрофи щодо
призначення щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком та призначення державної
пенсії інвалідам, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою по 3 групі інвалідності в
розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій
за віком, Рішенням Конституційного
суду України у справі №10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їхні окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність із дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином, вище наведені положення
частини 4 статті 54 та статті 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" є чинними у
редакції до внесення змін до них
Законом України „Про державний бюджет
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України".

На даний час Закони України "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
"Про державний бюджет України на 2012 рік"
та "Про державний бюджет України на 2013
рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року №719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (пункт
1 Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження не встановлені.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014
року є чинними і підлягають
застосуванню: частина 4 статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції,
відповідно до якої державна пенсія для
інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою по 3 групі
інвалідності не може бути нижчою 6
мінімальних пенсій за віком та статті 50
цього Закону України, в редакції,
відповідно до якої інвалідам 3 групи,
віднесеним до категорії 1 потерпілих
від Чорнобильської катастрофи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у
розмірі 50 процентів мінімальної пенсії
за віком.

За таких обставин справи, колегія
суддів суду апеляційної інстанції
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 04 серпня 2014 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Боровицький О. А.

Судді
Граб Л.С.

Сторчак В. Ю.