Справа № 2а-13524/11/1370
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
8457/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13.12.2011 року
в справі за позовом управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області до відділу
державної виконавчої служби
Червоноградського міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Львівській області про скасування
постанови про накладення штрафу у
виконавчому провадженні,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2011 року управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області звернулося до суду
з позовом до відділу державної
виконавчої служби Червоноградського
міського управління юстиції Головного
управління юстиції у Львівській
області про скасування постанови про
накладення штрафу у виконавчому
провадженні, стягувачем в якому
виступає ОСОБА_1

Позивач просив скасувати постанову
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Червоноградського міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Львівській області від 10.11.2011 року про
накладення штрафу за невиконання
постанови суду у виконавчому
провадженні ВП № 26304210.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 13.12.2011 року
в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області, яке в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Апелянт звертає увагу на те, що
постанова державного виконавця
винесена неправомірно, тому що
управління праці та соціального
захисту населення є бюджетною
організацією, а тому виплати
здійснюються відповідно до законів
України «Про Державний бюджет» на
відповідні роки. Статтею 7 Бюджетного
кодексу України передбачено принцип
цільового використання коштів.
Бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, визначені бюджетними
призначеннями.

Крім того, звертає увагу на те, що
постанова Тернопільського
міськрайонного суду від 1.03.2011 року у
справі № 2а-2156/11 була оскаржена в
апеляційному порядку, а тому рішення не
набрало законної сили та не підлягало
негайному виконанню.

Особи, які беруть участь в справі, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, проте в
судове засідання не прибули, що є
підставою для її розгляду в порядку
письмового провадження за наявними в
ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

У справі встановлено, що на виконання
відділу державної виконавчої служби
Червоноградського міського управління
юстиції Головного управління юстиції у
Львівській області надійшов
виконавчий лист Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області № 2а-2156/11 від 1.03.2011 року про
зобов'язання управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 щорічну разову
грошову допомогу до 5 травня за 2009 та за
2010 роки відповідно до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» у розмірі
трьох мінімальних пенсій за віком, що
визначаються відповідно до ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, з урахуванням
виплачених сум.

Державним виконавцем ВДВС
Червоноградського МУЮ Головного
управління юстиції у Львівській
області винесено постанову серії № ВП
№ 26304210 від 6.05.2011 року про відкриття
виконавчого провадження та надано
боржнику термін для добровільного
виконання рішення суду до 12.05.2011 року.

Позивачем рішення суду у встановлений
строк виконано не було, про об'єктивні
причини невиконання не повідомлено.

Згідно листа № 1778/1-8 від 24.05.2011 року
управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області
повідомило державного виконавця ВДВС
Червоноградського МУЮ Головного
управління юстиції у Львівській
області про апеляційне оскарження
постанови Тернопільського
міськрайонного суду від 1.03.2011 року та
просило зупинити виконання цієї
постанови.

10.11.2011 року державним виконавцем ВДВС
Червоноградського МУЮ Головного
управління юстиції у Львівській
області винесено постанову про
накладення штрафу на позивача у
розмірі 1360,00 грн. за невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення
суду, що зобов'язує боржника вчинити
певні дії.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
постанова державного виконавця про
накладення штрафу на боржника у
виконавчому провадженні прийнята в
межах наданих йому повноважень у
зв'язку з тим, що позивач не виконав
рішення суду, поважних причин
невиконання ні державному виконавцю,
ні суду не надав.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 2 Закону
України «Про виконавче провадження»
(тут і далі в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу» .

Відповідно до ч.2 та 3 ст. 14 КАС України,
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно з ч.1 ст. 255 КАС України, постанова
або ухвала суду, яка набрала законної
сили, є обов'язковою для осіб, які
беруть участь в справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших
фізичних осіб і підлягає виконанню на
всій території України.

Згідно п. 7 ст. 7 КАС України
обов'язковість судових рішень є одним з
принципів адміністративного
судочинства.

Аналогічне випливає з п. 9 ст. 129
Конституції України.

Як передбачено ст. 4 Закону України «Про
державну виконавчу службу», державний
виконавець є представником влади і
здійснює примусове виконання судових
рішень, постановлених іменем України,
та рішень інших органів (посадових
осіб), виконання яких покладено на
державну виконавчу службу, у порядку
передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»,
відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі
документи,зокрема, виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Згідно ч1 ст. 11 цього ж Закону, державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 75 цього ж
Закону, після відкриття виконавчого
провадження за виконавчим документом,
що зобов'язує боржника вчинити певні
дії або утриматися від їх вчинення,
державний виконавець перевіряє
виконання рішення не пізніше ніж на
наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 89 Закону, у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

З матеріалів справи видно, що позивач
як боржник у виконавчому провадженні у
встановлений державним виконавцем
строк не виконав рішення суду без
поважних причин, оскільки реальних дій
направлених на безпосереднє виконання
постанови суду в адміністративній
справі не вчинив.

Направлені позивачем листи з приводу
апеляційного оскарження рішення
колегія суддів до уваги взяти не може,
оскільки постанова Тернопільського
міськрайонного суду у справі № 2а-2156/11
від 1.03.2011 року підлягає негайному
виконанню відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 КАС
України. Крім того, лист № 1778/1-8 від
24.05.2011 року був направлений державному
виконавцю після закінчення строку на
добровільне виконання рішення.

Посилання апелянта на те, що управління
праці та соціального захисту населення
є бюджетною організацією, у якої
відсутні кошти для виплати соціальних
виплат за минулі роки є
необґрунтованими та не можуть бути
об'єктивною причиною для невиконання
рішення суду.

Як зазначено в рішенні Європейського
Суду з прав людини від 3.11.2004 року в
справі Михайленко та інші проти
України, відсутність ресурсів для
оплати заборгованості, присудженої
рішенням суду, не може бути підставою
для зволікання з його виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції щодо правомірності
застосованого відповідачем штрафу
ґрунтується на чинному законодавстві
та судовій практиці, в зв'язку з чим
оскаржувана постанова скасована бути
не може.

Доводи апелянта висновків суду першої
інстанції не спростовують, тому
підставою для задоволення апеляційної
скарги бути не можуть.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області залишити без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 13.12.2011 року
в справі № 2а-13524/11/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський