Справа № 826/10135/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Мазур
А.С., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
до Державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
третя особа: ОСОБА_2
про визнання протиправним та
скасування рішення 16.05.2014 № 01-09/1959,
зобов'язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України (далі - ДП
«Інформаційний центр» Мін'юсту
України) про визнання протиправним та
скасування рішення відповідача від
16.05.2014 року № 01-09/1959 про відмову в
реєстрації припинення обмеження
майнових прав ОСОБА_1 на земельну
ділянку площею 0,52 га на підставі
рішення суду; зобов'язання відповідача
зареєструвати в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомості про
припинення обтяження майнових прав
ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,52 га
для ведення особистого селянського
господарства, яка розташована на
території АДРЕСА_1, яке зареєстроване в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна за № 9286161, контрольна сума:
0366Б79ББГ.

Позивачка в судовому засіданні
підтримала свої позовні вимоги та
просила задовольнити у повному обсязі,
посилаючись на те, що ДП «Інформаційний
центр» Мін'юсту України не було внесено
відповідні дані до Державного реєстру
обмежень рухомого майна на підставі
рішення Козелецького районного суду
Чернігівської області.

Також позивачка зазначила, що особисто
зверталась із заявою до відповідача,
проте останній відмовив у вилученні
запису з Державного реєстру обтяжень
рухомого майна про обтяження майнових
прав на земельну ділянку, посилаючись
на те, що для внесення таких даних
необхідна заява обтяжувача або його
уповноваженої особи.

Представник відповідача проти позову
заперечив та пояснив, що Державне
підприємство «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України при
здійсненні реєстраційних дій в Реєстрі
заборон не є суб'єктом, що приймає
рішення про виникнення чи припинення
обтяження, а здійснює суто механічне
перенесення даних до Реєстру заборон
із заяв, що надаються особами, які
передбачені в Положенні про єдиний
реєстр заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна. Зазначив, що
відповідач діяв відповідно до норм
законодавства та не мав правових
підстав для задоволення заяви щодо
вилучення з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна запису про
обтяження майнових прав на земельну
ділянку позивачки.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, правової позиції по суті
позову суду не подала, на адресу суду
повернулася рекомендована
кореспонденція з поштовою відміткою
«за закінченням встановленого строку
зберігання».

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, встановив
наступне.

Як вбачається з рішення Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 01.06.2010 у цивільній справі №2-232/10 за
позовом ОСОБА_1 до ДП «Інформаційний
центр» Мін'юсту України, ОСОБА_2 були
задоволені позовні вимоги щодо
припинення обтяжень майнових прав
ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,52 га
для ведення особистого селянського
господарства, яка розташована на
території АДРЕСА_1, яке зареєстроване в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна за № 9286161, контрольна сума:
0366Б79ББГ, на виконання якого був виданий
виконавчий лист, поданий за
місцезнаходженням боржника (ДП
«Інформаційний центр» Мін'юсту
України), який на час розгляду спору
знаходився за адресою: вул. Ливарська,1,
літера А.

Як зазначив позивач у
адміністративному позові, постановою
від 08.01.2014 державний виконавець відділу
ДВС Оболонського РУЮ у м. Києві
відмовив у відкритті виконавчого
провадження у зв'язку із відсутністю у
виконавчому документі будь-яких
заходів примусового виконання
виконавчого документу, державний
виконавець не може самостійно внести
зміни до виконавчого документу шляхом
надання йому ознак зобов'язального
характеру, що виключає можливість
зобов'язати боржника виконати рішення
суду.

На підставі вищевикладеного, позивачка
повторно звернулась до суду щодо
зобов'язання ДП «Інформаційний центр»
Мін'юсту України припинити обтяження
шляхом реєстрації відомостей про
припинення обтяження в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна.

25.02.2014 рішенням Козелецького районного
суду Чернігівської області у
задоволенні позовних вимог було
відмовлено, проте ухвалою Апеляційного
суду Чернігівської області від 23.04.2014
вищезазначене рішення було скасоване,
провадження у справі закрито на
підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

08.05.2014 позивачка звернулася із заявою
до відповідача, а саме: з вимогою
зареєструвати в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомості про
припинення обтяження майнових прав
ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,52 га
для ведення особистого селянського
господарства, розташовану на території
АДРЕСА_1, яке зареєстроване в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна за № 9286161, контрольна сума:
0366Б79ББГ.

16.05.2014 ДП «Інформаційний центр»
Мін'юсту України листом №01-09/1959
повідомило позивачці щодо
необхідності подачі будь якому
реєстратору Реєстру належним чином
оформленої заяви, після чого до Реєстру
буде внесено інформацію, щодо
припинення відповідного обтяження, яку
позивачка вважає протиправною та
просить скасувати.

Правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань, а
також правовий режим виникнення,
оприлюднення та реалізації інших прав
юридичних і фізичних осіб стосовно
рухомого майна врегульовано Законом
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень» від
18.11.2003 №1255-IV (далі по тексту - Закон
№1255-IV), Порядком ведення Державного
реєстру обтяжень рухомого майна,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі -
Порядок № 830) та Інструкцією про
порядок ведення Державного реєстру
обтяжень рухомого майна, затвердженою
наказом Міністерства юстиції України
від 27.07.2004 № 73/5, зареєстрованим в
Мін'юсті 29.07.2004 за № 942/9541 (далі -
Інструкція) тощо.

Згідно ст. 2 Закону №1255-IV, обтяженням є
заборона розпоряджатися та/або
користуватися нерухомим майном, яка
встановлена або законом, або актами
уповноважених на це органів державної
влади, їх посадових осіб або яка
виникає на підставі договорів.

Ч. 2, 3 ст. 6 Закону №1255-IV передбачено, що
держателем Державного реєстру прав є
спеціально уповноважений центральний
орган виконавчої влади з питань
державної реєстрації прав -
Міністерство юстиції України, а
адміністратором Державного реєстру
прав є державне підприємство, що
належить до сфери управління
Міністерства юстиції України, здійснює
заходи із створення та супроводження
програмного забезпечення Державного
реєстру прав та відповідає за технічне
і технологічне забезпечення,
збереження та захист даних, що
містяться у Державному реєстрі прав.

П. 5 ст. 19 Закону №1255-IV визначено, що
підставами для здійснення державної
реєстрації обтяжень є: встановлена
законом заборона користування та/або
розпорядження нерухомим майном;
рішення судів, що набрали законної
сили.

Відповідно до ст. 43 Закону №1255-IV
передбачено, що відомості про
припинення обтяження реєструються
держателем або реєстратором Реєстру на
підставі рішення суду або відповідної
заяви обтяжувача, в якій зазначаються
реєстраційний номер запису,
найменування боржника,
ідентифікаційний код боржника в
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України чи
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника в Державному реєстрі фізичних
осіб - платників податків та інших
обов'язкових платежів та інформація
про припинення обтяження. Натомість,
реєстраторами Реєстру, згідно наказу
Міністерства юстиції України «Про
визначення реєстраторів Державного
реєстру обтяжень рухомого майна» є
державне підприємство «Інформаційний
центр» Міністерства юстиції України,
державні нотаріальні контори та
приватні нотаріуси.

Згідно з п. 2 Порядку № 830 держателем
Реєстру - є Мін'юст, що забезпечує
ведення Реєстру; адміністратором
Реєстру - державне підприємство
"Інформаційний центр" Мін'юсту, що
відповідає за технічне, технологічне
та програмне забезпечення Реєстру,
збереження та захист даних, що
містяться у Реєстрі.

П.6 Порядку № 830 визначено, що відомості
про обтяження рухомого майна вносяться
до Реєстру на підставі заяви
обтяжувача чи уповноваженої ним особи
або рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Козелецького районного суду
Чернігівської області від 01.06.2010 у
цивільній справі № 2-232/10 було припинено
обтяження майнових прав ОСОБА_1, проте
не виконано ні виконавчою службою, ні
ДП «Інформаційний центр» Мін'юсту
України з підстав описаних вище.

Також, судом не беруться до уваги
твердження відповідача, щодо того, що
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки відповідно до
норм Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV,
наказу Міністерства юстиції України
від 09.12.1997 № 76/5 «Про утворення
державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України та постанови Кабінету
Міністрів України від 14.07.1999 № 1272 «Про
державне підприємство «Інформаційний
центр» Міністерства юстиції України»,
Статуту державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України зі змінами та
доповненнями ДП «Інформаційний центр»
Мін'юсту України делеговані
повноваження щодо реєстрації речових
прав на нерухоме майно. Також,
відповідач є адміністратором реєстрів,
створення та забезпечення
функціонування яких належить до
компетенції Міністерства юстиції
України. Аналогічна позиція викладена
в ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 06.02.2014 у справі К/9991/78870/12.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
обґрунтованою позицію позивача, щодо
необхідності зобов'язати ДП
«Інформаційний центр» Мін'юсту України
зареєструвати в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомості про
припинення обтяження майнових прав
ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,52 га
для ведення особистого селянського
господарства, яка розташована на
території АДРЕСА_1, яке зареєстроване в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна за № 9286161, контрольна сума:
0366Б79ББГ, оскільки дані вносяться не
лише на підставі відповідної заяви
обтяжувача, а й на підставі рішення
суду, копія якого наявна в матеріалах
справи.

Також, суд прийшов до висновку щодо
протиправності відмови відповідача,
викладеної в листі від 16.05.2014 № 01-09/1959,
адресованому позивачеві, про відмову в
реєстрації припинення обмеження
майнових прав ОСОБА_1 на земельну
ділянку площею 0,52 га на підставі
рішення суду.

Водночас суд позбавлений скасувати
таку відмову, оскільки скасованим може
бути лише рішення суб'єкта владних
повноважень, тоді як за своїми ознаками
лист ДП «Інформаційний центр» Мін'юсту
України від 16.05.2014 року № 01-09/1959, в якому
міститься ця відмова, не є рішенням
суб'єкта владних повноважень і
свідчить про вчинення відповідачем дій
щодо зазначеної відмови.

Частиною 1 ст. 94 КАС України
передбачено, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 87 КАС України
судові витрати складаються із судового
збору та витрат, пов'язаних з розглядом
справи. До витрат, пов'язаних з
розглядом справи, належать: витрати на
правову допомогу та витрати сторін та
їх представників, що пов'язані із
прибуттям до суду.

Ст. 90 КАС України передбачено, що
витрати, пов'язані з оплатою допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, які надають правову допомогу за
договором, несуть сторони, крім
випадків надання безоплатної правової
допомоги, передбачених законом. У разі
звільнення сторони від оплати надання
їй правової допомоги витрати на
правову допомогу здійснюються за
рахунок Державного бюджету України.
Граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Судовим розглядом встановлено, що між
позивачкою та адвокатом було укладено
договір по підготовці та наданні
правової допомоги та представництву
інтересів Замовника у
адміністративній справі № 826/10135/14 в
Окружному адміністративному суді м.
Києва, вартість послуг за період з
24.05.2014 по 23.09.2014 за актом
прийому-передачі робіт (надання послуг)
становить 3897, 60 грн.

Разом з цим суд зазначає, що Законом
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах» від 20.12.2011 № 4191-VI, який набрав
чинності з 01.01.2012, було встановлено
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу під час розгляду
судами цивільних та адміністративних
справ.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Вказаним положенням передбачено
відшкодування витрат за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді. Підготовка
позову, надання консультацій, вивчення
документів по справі в цілому під
вказаний перелік не підпадає, тому не
підлягає компенсації згідно Закону.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» встановлена,
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі у розмірі 1218 грн.

Таким, чином як вбачається з журналів
судових засідань від 29.07.2014, 05.08.2014,
23.09.2014 ОСОБА_3 надавала правову допомогу
ОСОБА_1 у судових засіданнях по справі
№ 826/10135/14 протягом 51 хвилин, тобто 1218
грн./ 100*40%*51 хв. = 248,47 грн.

Відповідно до ст.91 КАС України, витрати,
пов'язані із переїздом до іншого
населеного пункту сторін та їхніх
представників, а також найманням житла,
несуть сторони. Стороні, на користь
якої ухвалено судове рішення і яка не є
суб'єктом владних повноважень, та її
представнику сплачуються іншою
стороною добові (у разі переїзду до
іншого населеного пункту), а також
компенсація за втрачений заробіток чи
відрив від звичайних занять. Граничний
розмір компенсації за судовим рішенням
витрат сторін та їхніх представників,
що пов'язані із прибуттям до суду,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

П. 5 постанови Кабінету Міністрів
України від 27.04.2006 № 590 «Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави»,
встановлено що витрати, пов'язані з
переїздом до іншого населеного пункту
та за наймання житла - стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення і
яка не є суб'єктом владних повноважень,
та її представникові, а також свідкам,
спеціалістам, перекладачам та
експертам не можуть перевищувати
встановлені законодавством норми
відшкодування витрат на відрядження.

Ці витрати, за загальним правилом,
можуть бути підтверджені касовими
чеками, рахунками готелів тощо.

На підтвердження своїх вимог про
відшкодування судових витрат, позивач
надав до суду проїзні квітки на яких
вказана сума та дата проїзду, зокрема:

квиток серії АААВ № 018840 від 23.09.2014 на
проїзд від АС Чернігова до АС Київ в
сумі 65 грн.;

квиток серії УАРЗ № 328377 від 05.08.2014 на
проїзд від АС Чернігова до АС Київ в
сумі 65 грн.

квиток серії УАРК № 226405 від 05.08.2014 на
проїзд від АС Київ до АС Чернігова в
сумі 65 грн.

квиток серії АААГ № 071768 від 29.07.2014 на
проїзд від АС Чернігова до АС Київ в
сумі 65 грн.

квиток серії АААВ № 017257 від 29.07.2014 на
проїзд від АС Київ до АС Чернігова в
сумі 65 грн.

Таким чином, загальна сума, яка
підлягає поверненню позивачці з
Державного бюджету України становить
325 грн.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Виходячи з вищевикладеного суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 92, 94, ст. 105, 158-163 КАС
України, адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, викладену в листі від
16.05.2014 року № 01-09/1959, про визнання
протиправним та скасувати рішення
відповідача про відмову в реєстрації
припинення обмеження майнових прав
ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,52 га
на підставі рішення суду.

Зобов'язати Державне підприємство
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України зареєструвати в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна відомості про припинення
обтяження майнових прав ОСОБА_1 на
земельну ділянку площею 0,52 га для
ведення особистого селянського
господарства, яка розташована на
території АДРЕСА_1, яке зареєстроване в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна за № 9286161, контрольна сума:
0366Б79ББГ.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 витрати на правову
допомогу в розмірі 248,47 грн. (двісті
сорок вісім гривень 47 коп.).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 суму витрат
пов'язаних з прибуттям до суду в
розмірі 325 (триста двадцять п'ят грн. 00
коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.С. Мазур