Справа № 817/1809/14
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1809/14

14 жовтня 2014 року 11год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Жуковської Л.А. за
участю секретаря судового засідання
Мельничук О.А. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2,
представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1

до Здолбунівського РВ УМВС України в
Рівненській області

про визнання бездіяльності
неправомірною,зобов'язання вчинення
певних дій та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (по тексту постанови - ОСОБА_1)
звернувся з позовом до Здолбунівського
РВ УМВС України в Рівненській області
про визнання неправомірною
бездіяльність щодо ненарахування
компенсацій у грошовій формі за
систематичну роботу понад встановлену
тривалість робочого часу; визнання
неправомірною бездіяльності щодо
невиконання вимог ст.ст. 116,117 КЗпП
України, стягнення грошових коштів в
сумі 1121, 04 грн.; зобов'язання здійснити
нарахування та стягнути компенсацію у
грошовій формі за весь період несення
служби в Здолбунівському РВ УМВС
України в Рівненській області.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив наступне.

За період проходження служби у
Здолбунівському РВ УМВС України в
Рівненській області щотижнево
заступав на цілодобове чергування в
якості слідчого у складі
слідчо-оперативної групи
Здолбунівського РВ УМВС України в
Рівненській області, однак після
добового чергування надавався
відпочинок протягом 24 годин, замість
передбачених 48 годин (наказ МВС України
№485 від 18.08.1992 року).

Вказував, що практично кожна субота
тижня за весь період служби в
Здолбунівському РВ УМВС України в
Рівненській області з 01 серпня 2013 до 14
лютого 2014 року була повним робочим
днем, досить часто на вимогу керівника
і неділя була робочим днем, при цьому
будь-який інший день для відпочинку не
надавався.

На думку позивача, лише за період
несення служби з 20.11.2013 року до 17.12.2013
року ніс службу понад встановлену
тривалість робочого часу на протязі 32,3
год.

Заявою від 10.09.2014 (вх.№17213/14) позивачем
уточнено позовні вимоги шляхом
внесення наступних правок: « виключити
з позовних вимог слова «в особі
керівника органу державної влади»,
«начальника», після слів «щодо
нарахування» позовної вимоги 1
доповнити словами «та не сплати».

Крім того, заявою від 18.09.2014 (вх.№17780/14)
ОСОБА_1 збільшено позовні вимоги та
викладено в наступній редакції:
«Визнати бездіяльність
Здолбунівського РВ УМВС України в
Рівненській області щодо
ненарахування та не сплати компенсацій
у грошовій формі за систематичну
роботу понад встановлену тривалість
робочого часу - неправомірною;
Зобов'язати Здолбунівський РВ УМВС
України в Рівненській області
нарахувати та сплатити компенсацію у
грошовій формі за 642 год. 30 хв.
понаднормової служби, у дні
щотижневого відпочинку та святкові
дні; Визнати бездіяльність
Здолбунівського РВУМВС України в
Рівненській області щодо
ненарахування та не виплати 35 % від
посадового окладу додаткового виду
щомісячного грошового забезпечення за
службу в нічній за період з 01.08.2013 р. по
14.02.2014 p., зобов'язати нарахувати та
сплатити їх; Визнати бездіяльність
Здолбунівського РВ УМВС України в
Рівненській області щодо несвоєчасної
виплати належних ОСОБА_1 у день
звільнення сум - неправомірною,
зобов'язати перерахувати їх за
дванадцять днів та сплатити їх;
Зобов'язати Здолбунівський РВ УМВС
України в Рівненській області
перерахувати середньоденне
забезпечення та видати довідку про
середньоденне грошове забезпечення з
врахованими в ній сумами компенсацій
за понаднормову службу.

Збільшення позовних вимог мотивовано
наступними обставинами.

Так, відсилається до вимог ст.ст. 50, 64, 62,
106 КЗпП України, пп. 3.7.1, 3.7.2 наказу
Міністерства внутрішніх справ України
«Про впорядкування структури та умов
грошового забезпечення осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ» від 31 грудня 2007 року
№499.

Акцентував увагу, що згідно книги
нарядів, внаслідок несення у період з
01.08.2013 p. до 14.02.2014 p. служби в нарядах у
складі основної та додаткової
слідчо-оперативної групи,
понаднормово відпрацював 642 год. 30
хв., однак компенсація не
виплачувалась.

При цьому, зазначив, що в лютому 2014 року
08 год. 00 хв. 10.02.14 р. до 11.02.2014 p. ніс службу
впродовж 25 год. в добовому наряді у
складі основної слідчо-оперативної
групи, внаслідок чого понаднормово у
вказаний період відпрацював 17 год., які
згідно довідки про нараховані виплати
на день звільнення (14.02.2014 р.) не
оплачені, нараховані лише 1582,82 грн.

Вважає, що з розрахунку годинної
ставки, яка обчислюється шляхом поділу
місячного посадового окладу та окладу
за спеціальним званням на кількість
годин робочого часу в поточному місяці,
в лютому 2014 року не нараховано та не
виплачено компенсації за
понаднормових 17 год. в грошовій формі у
подвійному розмірі в сумі 102,29 грн.

Заявою від 13.10.2014 (вх.№19434/14) позивачем
збільшено вимоги шляхом зміни редакції
позовної вимоги щодо зобов'язання
Здолбунівського РВ УМВС України в
Рівненській області нарахувати та
сплатити компенсацію у грошовій формі
за 642 год. 30 хв. понаднормової служби, у
дні щотижневого відпочинку та святкові
дні на: «Зобов'язати Здолбунівський РВ
УМВС України в Рівненській області
нарахувати та сплатити компенсацію у
грошовій формі за 738 год. 20 хв.
понаднормової служби, у дні
щотижневого відпочинку та святкові
дні».

Відповідач позов не визнав про що
подано відповідне письмове
заперечення (а.с. 76-79).

У своєму запереченні Здолбунівський РВ
наголошував, що в спірний період
будь-яких наказів про залучення
працівників органів Здолбунівського
РВ УМВС до понаднормової служби, в дні
щотижневого відпочинку та святкові дні
- відповідачем не видавалось, а
відповідно і підстав для оплати
понаднормової служби не існувало і не
існує на сьогоднішній день.

Крім того, щодо тверджень позивача, що
він майже щодня перебував на роботі до
20-00 год. чи 21-00 год., виходив на службу
кожної суботи та інколи в неділю,
Здолбунівський РВ відноситься
критично, оскільки це не підтверджено
жодним доказом. Крім цього,
понаднормова, робота, є його роботою на
власний розсуд, оскільки будь-яких
заходів чи вимог працювати
понаднормово, у вихідні чи святкові
дні, до позивача не застосовувалось.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених в позовній заяві та
поданих заявах про збільшення позовних
вимог, просив суд позов задовольнити
повністю.

У судовому засіданні представники
відповідача позов заперечили у повному
обсязі з підстав, викладених у
письмовому запереченні, просили у
позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, у період
з 01 серпня 2013 року по 14 лютого 2014 року
проходив службу на посаді слідчого
слідчого відділення Здолбунівського
РВ УМВС України в Рівненській області.
Наказом начальника управління МВС
України в Рівненській області №31 о/с
від 13 лютого 2014 року ОСОБА_1 звільнено з
органів внутрішніх справ за власним
бажанням, за п. «ж» п.64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

(Трудову книжку отримав під підпис
14.02.2014).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходив з
наступного.

Посадовий оклад ОСОБА_1 складав 800,00 грн.
(згідно наказу УМВС України в
Рівненській області № 242 о/с від «01»
серпня 2013 року); оклад за спеціальним
званням старшого лейтенанта міліції -
115,00 грн. (наказ у МВС України № 499 від
«31» грудня 2007 року).

У ході розгляду справи
встановлено, що нарахування заробітної
плати при звільненні позивачу
проведено в день звільнення - 14.02.2014.

Так, щодо вимог позивача про стягнення
сум оплати за працю у вихідні дні та
понад встановлений час суд виходить з
наступного.

Спірні правовідносини виникли
стосовно компенсації працівнику
органу внутрішніх справ грошового
забезпечення за роботу у понаднормовий
час з 01.08.2013 р. по 14.02.2014 p., а тому
врегульовані Законом України «Про
міліцію», Постановою Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N
1294 «Про упорядкування структури та
умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» та Інструкцією про порядок
виплати грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, яка
затверджена наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 31 грудня
2007 р. № 499.

Як зазначено у частині другій статті 233
Кодексу законів про працю України, у
разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Оскільки грошове забезпечення
працівника органів внутрішніх справ за
своєю правовою природою є винагородою
за працю, тому суд дійшов висновку, що
на заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги
строки звернення до суду не
поширюються.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, проходив
службу на посаді слідчого слідчого
відділення Здолбунівського РВ УМВС
України в Рівненській області,
діяльність якої регламентована в
Інструкції з організації діяльності
чергових частин органів і підрозділів
внутрішніх справ України, направленої
на захист інтересів суспільства і
держави від протиправних посягань, яка
затверджена наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 28 квітня
2009 р. №181 (далі - Інструкція №181). Ця
інструкція набрала чинності з 07
вересня 2009 року.

Як передбачено у пунктах 1.5-1.7
Інструкції №181, працівники чергової
частини несуть службу у форменому
одязі встановленого зразка. Їх робота
організовується в чотири зміни
тривалістю 24 години кожна. Особам
добового наряду під час чергування
надаються по черзі перерви для
вживання їжі та короткочасного
відпочинку загальною тривалістю до
чотирьох годин, у тому числі до двох
годин у денний і двох годин у нічний
час.

При тимчасовій неможливості
забезпечити чотиризмінну роботу
чергової частини (при некомплекті, у
разі хвороб, відпусток чи з інших
причин) штатним працівникам чергових
частин, а також підмінним черговим може
надаватися відпочинок тривалістю 48
годин. Надурочні чергування не повинні
перевищувати 120 годин на рік.

Як визначено у статті 19 Закону України
«Про міліцію», форми і розміри
грошового забезпечення працівників
міліції встановлюються Кабінетом
Міністрів України і повинні
забезпечувати достатні матеріальні
умови для комплектування якісного
особового складу міліції,
диференційовано враховувати характер
і умови роботи, стимулювати досягнення
високих результатів у службовій
діяльності і компенсувати їх фізичні
та інтелектуальні затрати.

У пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів
України від 7 листопада 2007 р. N 1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу та деяких інших
осіб» зазначено, що виплата грошового
забезпечення військовослужбовцям,
особам рядового і начальницького
складу здійснюється в порядку, що
затверджується Міністерством оборони,
Міністерством внутрішніх справ,
Міністерством інфраструктури,
Державною службою з надзвичайних
ситуацій, Службою безпеки,
Адміністрацією Державної прикордонної
служби, Управлінням державної охорони,
Службою зовнішньої розвідки, Державною
пенітенціарною службою,
Адміністрацією Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 7 листопада 2007 р. N
1294 «Про упорядкування структури та
умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу» наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 31 грудня 2007 року N 499 затверджено
Інструкцію про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ (далі -
Інструкція №499).

Як зазначено у пункті 3.7.4 Інструкції
№499, підставою для залучення
працівників органів внутрішніх справ
до понаднормової служби чи в дні
щотижневого відпочинку та святкові дні
є: а) письмові накази керівників
органів внутрішніх справ; б) графіки
нарядів чергувань, затверджені
керівниками органів внутрішніх справ.

З огляду на вказане, суд вважає, що
ОСОБА_1 міг бути залучений до
понаднормової роботи лише за письмовим
наказом керівника або графіком нарядів
чергувань, який затверджується
начальником органу внутрішніх справ.

Матеріалами справи стверджено, що в
спірний період будь-яких наказів про
залучення працівників органів
Здолбунівського РВ УМВС до
понаднормової служби, в дні
щотижневого відпочинку та святкові дні
не видавалось.

В частині приписів Інструкції №499 (п.
3.7.5), що облік понаднормового робочого
часу здійснюється шляхом ведення
щомісячного табеля з обов'язковою
відміткою в ньому кількості
відпрацьованих годин, суд стверджує
відсутність таких, доказів, які
свідчили б про протилежне позивачем
надано не було.

Однак, при цьому, як встановлено під час
судового розгляду та підтверджено
письмовими матеріалами справи,
протягом спірного періоду з 01.08.2013 по
14.02.2014, позивачу, всупереч п. 6.17
Інструкції з організації реагування
органів внутрішніх справ на
повідомлення про кримінальні
правопорушення, інші правопорушення,
надзвичайні ситуації та інші події,
затвердженої наказом МВС України від
22.10.2012 № 940 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 03.01.2013 за
№ 54/22586), згідно якого членам СОГ, які
фактично перебували на службі понад 20
годин - надається 48 годин відпочинку, не
надано 48 годин відпочинку 20.12.2013
(заступив в наряд через 1 добу після
добового чергування 18.12.2013) та 03.01.2014
(заступив в наряд через 1 добу після
добового чергування 01.01.2014).

Факт виходу позивача на службу у
вказані дні підтверджується
відповідними розстановками нарядів на
20 грудня 2013 р.,01 січня 2014 р. та 03 січня 2014
р.(а.с.237, 237а, 237б).

Крім того, твердження ОСОБА_1 щодо його
щоденного перебування на роботі до 20-00
год. чи 21-00 год., та те, що нібито
останній виходив на службу кожної
суботи та інколи в неділю, судом
оцінюється критично, позаяк такий факт
не знайшов докуметального
підтвердження в ході розгляду справи.

На думку суду, робота поза нормами
встановленими відповідними графіками
та/або табелями робочого часу, є
роботою за власною волею такого
працівника, оскільки будь-яких заходів
примусового характеру щодо роботи
понаднормово у вихідні чи святкові дні
застосовано не було.

Відповідно до п. 3.7.1 Інструкції про
порядок виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, затвердженої наказом
МВС України від 31.12.2007 № 499, при
залученні осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ до несення служби
понад установлений законодавством
робочий час виплата грошового
забезпечення проводиться з розрахунку
посадового окладу й окладу за
спеціальним званням.

Додатково суд вважає за необхідним
зазначити про помилковість твердження
позивача, що оплата роботи у
понадурочний час повинна
здійснюватися у подвійному розмірі,
оскільки як зазначено у пункті 3.7.2
Інструкції №499, годинна ставка
обчислюється шляхом поділу місячного
посадового окладу та окладу за
спеціальним званням на кількість годин
робочого часу в поточному місяці.

Враховуючи, що посадовий оклад ОСОБА_1
становив 800 грн.; оклад за спеціальним
званням - 115 грн.; кількість годин
робочого часу в поточному місяці (в
грудні 2013 року - 175 годин, в січні 2014 року
- 167 годин), суд вважає, що за
понаднормові 48 годин чергування 20.12.2013
та 03.01.2014 останньому слід нарахувати та
виплатити 257,04 грн., із наступного
розрахунку:

* за добове чергування 20.12.2013 (24 год.) -
125,52 грн.:

- (800+115) / 175 = 5,23 грн. (годинна ставка);

- 5,23 грн. х 24 понаднормових годин = 125,52
грн.

* за добове чергування 03.01.2014 (24 год.) -
131,52 грн.:

- (800+115) / 167 = 5,48 грн. (годинна ставка);

- 5,48 грн. х 24 понаднормових годин = 131,52
грн.

Щодо питання стягнення середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку при звільненні
суд врахував наступне.

Так як, 14.02.2014 ОСОБА_1 звільнено з
органів внутрішніх справ за власним
бажанням, за п. «ж» п.64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України Наказом
начальника управління МВС України в
Рівненській області №31 о/с від 13 лютого
2014 року Управлінням Державної
казначейської служби України у
Здолбунівському районі 20.02.2014
проведено реєстрацію фінансових
зобов'язань Здолбунівського РВ УМВС
щодо повного розрахунку з ОСОБА_1

При цьому, 21.02.2014 Здолбунівським
РВ УМВС проведений повний розрахунок
при звільненні, кошти були зараховані
на зарплатну карту позивача 26.02.2014.

Тим самим, з огляду на зазначену
обставину, судом встановлено затримку
у виплаті 6 днів - з 15.02.2014 по 20.02.2014.

Суд зазначає, що середньоденне грошове
забезпечення ОСОБА_1 в лютому 2014 року
становило 92,21 грн.

Відтак, середній заробіток за 6 днів
затримки по виплаті становить 553,26 грн.
(92,21 грн. х 6 днів).

Згідно зі статтею 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

З урахуванням встановлених в ході
судового розгляду обставин справи та
перелічених норм чинного
законодавства, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
щодо визнання неправомірною
бездіяльності Здолбунівського РВ УМВС
України в Рівненській області щодо
ненарахування та не сплати компенсацій
у грошовій формі за систематичну
роботу понад встановлену тривалість
робочого, ненарахування компенсації у
грошовій формі за 738 год. 20 хв.
понаднормової служби, у дні
щотижневого відпочинку та святкові
дні, ненарахування та не виплати 35 % від
посадового окладу додаткового виду
щомісячного грошового забезпечення за
службу в нічній за період з 01.08.2013 р. по
14.02.2014 p. та зобов'язання перерахувати
середньоденне забезпечення та видати
довідку про середньоденне грошове
забезпечення з врахованими в ній
сумами компенсацій за понаднормову
службу не грунтуються на нормах
матеріального та процесуального права,
не підтверджені належними та
допустимими доказами, а тому до
задоволення не підлягають, а відтак у
цій частині суд відмовляє.

Приймаючи рішення у даній справі, суд
виходить із повноважень, визначених
частиною другою статті 162 КАС України,
тому адміністративний позов слід
задовольнити частково шляхом
прийняття постанови про зобов'язання
Здолбунівського РВ УМВС України в
Рівненській області здійснити
нарахування та виплатити на користь
ОСОБА_1 257, 04 грн. за понаднормові 48 годин
чергування 20.12.2013 та 01.03.2014 та стягнути
середній заробіток за 6 (шість) днів
затримки по день фактичного розрахунку
ОСОБА_1 в розмірі 553, 26 грн.

Судові витрати відповідно до ст.94 КАС
України не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Здолбунівський РВ УМВС
України в Рівненській області
здійснити нарахування та виплатити на
користь ОСОБА_1 257, 04 грн. за
понаднормові 48 годин чергування 20.12.2013
та 01.03.2014.

Стягнути з Здолбунівського РВ УМВС
України в Рівненській області середній
заробіток за 6 (шість) днів затримки по
день фактичного розрахунку ОСОБА_1 в
розмірі 553, 26 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Жуковська Л.А.