Справа № 0910/1850/12
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
Справа
№ 148266/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді
Запотічний І.І.

секретаря судового засідання Коцур В.К.

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу Кобаківської сільської ради на
постанову Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 21.08.2012
року у справі № 2а-0910/1850/12 за позовом
ОСОБА_1 до Кобаківської сільської ради
про визнання незаконним рішення сесії
Кобаківської сільської ради від 24.02.2012
року, -

В С Т А Н
О В И В :

31.07.2012 року позивач звернувся в
суд із адміністративним позовом до
Кобаківської сільської ради про
визнання незаконними рішення сесії
Кобаківської сільської ради від 24.02.2012
року. Позов обґрунтовує тим, що з 2002
року по даний час в його користуванні
перебуває земельна ділянка площею 0,3732
га для ведення особистого селянського
господарства та земельна ділянка
площею 0, 7934 га для ведення особистого
селянського господарства, що
розташовані в АДРЕСА_1. 15.10.2010 р. сесією
Кобаківської сільської ради було
прийнято рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок загальною площею 0,
3732 га та 0, 7934 га для ведення особистого
селянського господарства, що
розташовані в АДРЕСА_1 та передано
вищезгадані земельні ділянки у
приватну власність ОСОБА_1

10.03.2011р. прокуратура Косівського району
звернулася до сесії Кобаківської
сільської ради з протестом на рішення
сесії цієї ж сільської ради від 15.10.2010р.
В протесті вказано, що рішення сесії
від 15.10.2010р. про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та безоплатну передачу в
приватну власність площею 0,7934 га та 0,3732
га позивачу в справі, прийнято з
порушенням закону і підлягає до
скасування в зв"язку з тим, що заяви
останнього на сесії сільської ради не
розглядалися і рішення по них не
приймалися.

30.03.2011р. рішенням сесії Кобаківської
сільської ради розглянуто протест
Косівської районної прокуратури та
скасовано рішення сесії сільської ради
від 15.10.2010р. про затвердження позивачу
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок площею 0,7934га та 0,3732
га. В серпні 2011р. позивач звернувся з
заявою до Кобаківської сільської ради
про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення вищезгаданих
земельних ділянок для ведення
особистого селянського господарства
та передачі їх у приватну власність.
10.08.2011р. рішенням сесії Кобаківської
сільської ради у задоволенні заяв було
відмовлено в зв'язку з тим, що по даному
проекту проходив розгляд справи в
судовому порядку. 20.02.2012р. позивач
повторно звернувся з письмовими
заявами до сесії Кобаківської
сільської ради про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок площею 0,3732 га та 0,7934
га, що розташовані в АДРЕСА_1 та
передачі їх в приватну власність.
24.02.2012р. сесією Кобаківської сільської
ради рішення по вищезгаданій заяві не
прийнято та не затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у власність. Дане рішення сесії
Кобаківської сільської ради позивач
вважає протиправним та незаконним.

Постановою Косівського районного суду
Івано-Франківської області від 21.08.2012
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії
Кобаківської сільської ради та
скасовано рішення сесії Кобаківської
сільської ради від 24.02.2012 року про
відмову ОСОБА_1 у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок площею 0,7934 га та 0,3732 га для
ведення особистого селянського
господарства, що розташовані в АДРЕСА_1.
Зобов'язано Кобаківську сільську раду
затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
площею 0,7934 га та 0,3732 га для ведення
особистого селянського господарства,
що розташовані в АДРЕСА_1 та передати їх
у приватну власність.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції відповідач подав
апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану
постанову необґрунтованою та
незаконною з мотивів невідповідності
висновків суду обставинам справи та
неправильного застосування норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що у позивача відсутня
підстава для виготовлення проекту
землеустрою, а у сільської ради
відсутня підстава для розгляду питання
про затвердження цього проекту та
передачі земель у власність ОСОБА_1,
оскільки дозвіл на виготовлення
проекту землеустрою у порядку
передбаченому вимогам ст.118 Земельного
Кодексу України сільською радою не
надавався. Просить скасувати рішення
суду І-ї інстанції, прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Позивач в судовому засіданні заперечив
проти доводів апеляційної скарги і
просив її відхилити. Вважає, що суд І-ї
інстанції виніс законне і обґрунтоване
рішення.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних міркувань.

Судом І-ї інстанції встановлено, що з
2002 року в користуванні позивача
перебуває земельна ділянка площею 0,3732
га для ведення особистого селянського
господарства та земельна ділянка
площею 0, 7934 га для ведення особистого
селянського господарства, що
розташовані в АДРЕСА_1. Відповідно до
рішеннь Кобаківської сільської ради
від 15.10.2010 р. було прийнято рішення про
затвердження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок
загальною площею 0, 3732 га та 0, 7934 га для
ведення особистого селянського
господарства, що розташовані в АДРЕСА_1
та передано вищезгадані земельні
ділянки у приватну власність позивачу.
Однак за протестом прокурора
Косівського району вказані рішення, як
прийняті з порушенням закону, рішенням
сесії Кобаківської сільської ради від
30.03.2011 року, на задоволення протесту
прокурора, скасовано. Попередньо
10.08.2011р. рішенням сесії Кобаківської
сільської ради у задоволенні заяви
позивача було відмовлено в зв'язку з
тим, що по даному проекту проходив
розгляд справи в судовому порядку. За
постановою Косівського районного суду
від 10.10.2011 року (а.с.9-14) вбачається,
ОСОБА_1 звільнено від кримінальної
відповідальності за ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК
України, у зв'язку із дійовим каяттям, а
провадження в справі закрито.

Відповідно до долучених до матеріалів
справи заяв (а.с.7, 8 ) від від 20.02.2012р.
позивач повторно звернувся до сесії
Кобаківської сільської ради про
затвердження проекту землеустрою, щодо
відведення земельних ділянок площею
0,3732 га та 0,7934 га, що розташовані по
АДРЕСА_1 та передачі їх в приватну
власність. 24.02.2012р. сесією Кобаківської
сільської ради рішення по вищезгаданих
заявах не прийнято. Натомість позивачу
направлено "проекти" рішень (а.с.19,20) в
яких зазначено, що рішення не прийнято.
Саме такі рішення сесії Кобаківської
сільської ради від 24.02.2012 року є
протиправними та незаконними.

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
ст.ст. 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України. З аналізу вказаних
конституційних положень вбачається, що
ці органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Такі ж положення закріплені у
статті 4 Європейської хартії місцевого
самоврядування, яка встановлює, що
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом; органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають повне право вільно
вирішувати будь-яке питання, яке не
вилучене із сфери їхньої компетенції і
вирішення якого не доручене жодному
іншому органу; повноваження, якими
наділяються органи місцевого
самоврядування, як правило, мають бути
повними і виключними. В Основному
Законі України передбачено форми та
засоби реалізації права
територіальних громад на місцеве
самоврядування і вказано, що органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території
(частина перша статті 144). На основі
цього положення Конституції України в
Законі визначено, що у формі рішень
рада приймає нормативні та інші акти
(частина перша статті 59). Відповідно до
ст. 26 п. 34 Закону України " Про місцеве
самоврядування в Україні" до виключної
компетенції сільських, селищних,
міських рад, які вирішуються виключно
на пленарних засіданнях відповідних
рад є вирішення відповідно до закону
питань регулювання земельних відносин.

Пунктом "в" ч. 1 ст. 5 Земельного кодексу
України встановлено одним із
принципів, на яких базується земельне
законодавство, - невтручання держави в
здійснення громадянами, юридичними
особами та територіальними громадами
своїх прав щодо володіння,
користування і розпорядження землею.

За змістом ст. 152 ЗК України держава
забезпечує громадянам рівні умови
захисту прав на землю, власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його права на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Згідно п."г" ч.3 ст. 152
ЗК України захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання
недійсними рішень органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі
видання органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

В силу вимог ч. 2 ст.116 ЗК України
набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування. Відповідно до ч.4 цієї ж
норми Закону , п ередача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадян у межах норм, визначених цим
Кодексом, провадиться один раз по
кожному виду використання. За ч.1 п.б
ст.121 ЗК України, громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності в таких
розмірах: для ведення особистого
селянського господарства - не більше 2,0
гектара.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу Кобаківської
сільської ради залишити без
задоволення, а постанову Косівського
районного суду Івано-Франківської
області від 21.08.2012 року у справі №
2а-0910/1850/12 без змін.

Ухвала набирає законної з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.