Справа № 754/15118/14-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/714/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2014 року Суддя Деснянського
районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В.,
розглянувши у скороченому провадженні
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду
України у Деснянському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними та
зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
неправомірними та зобов"язання вчинити
певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що
він отримував пенсію за вислугою років
відповідно до вимог Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб". 22.05.2014 року він звернувся до
відповідача із заявою про призначення
йому пенсії за віком згідно із вимогами
Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування". У серпні 2014 року позивач
звернувся до відповідача із заявою про
надання йому роз"яснень щодо
розрахунку призначеної йому пенсії. У
відповіді було зазначено про те, що при
призначенні пенсії було застосовано
показник середньої заробітної плати
працівників, зайнятих у галузях
України за 2007 рік в сумі 1197, 91 грн., а не
показник середньої заробітної плати за
2011-2013 роки, посилаючись на те, що він до
часу звернення отримував пенсію, яку
було призначено відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб". Але позивач вважає
таке рішення відповідача
безпідставним, а тому вимушений
звернутися до суду з даним позовом, в
якому просить суд визнати незаконними
дії Управління щодо переведення ОСОБА_1
з пенсії за вислугу років на пенсію за
віком; зобов"язати Управління
призначити йому пенсію за віком
відповідно до Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" на підставі його заяви від
22.05.2014 року та наданих до неї
документів.

Стороною відповідача до суду надано
заперечення щодо позовних вимог
ОСОБА_1, відповідно до яких дії
Управління є такими, що відповідають
вимогам діючого законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України
скорочене провадження застосовується
у адміністративних справах про
оскарження фізичними особами рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно із п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне та
обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок по доказуванню
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної
процесуальної норми, виходячи із суті
позовних вимог, під час розгляду даної
справи відповідачу належить довести
правомірність своїх дій та
бездіяльності.

При розгляді справи встановлено, що
позивач ОСОБА_1 з 02.03.1995 року по 20.05.2014
року перебував на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України у
м. Києві і отримував пенсію за вислугою
років відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб".

22.05.2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва із заявою
про призначення йому пенсії за віком,
згідно із Законом України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування".

З 22.05.2014 року позивачу було
призначено пенсію за віком відповідно
до вимог Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування".

14.08.2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про надання йому
роз"ясень щодо розрахунку призначеної
пенсії.

Листом від 28.08.2014 року позивачу
була надана відповідь про те, що при
призначенні пенсії Управлінням було
застосовано показник середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях України за 2007 рік в сумі 1197, 91
грн., а не показник середньої
заробітної плати за 2011-2013 роки,
зважаючи на те, що позивач отримував до
часу звернення пенсію, яку було
призначено відповідно до вимог Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб".

Правовідносини сторін регулюються
Конституцією України, Законом України
від 09.07.32003 року № 1058 "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування", Законом № 2262.

Відповідно до ст.. 7 Закону № 2262
військовослужбовцям, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей, які одночасно мають
право на різні державні пенсії,
призначається одна пенсія за їх
вибором. У раз, якщо особа має право на
отримання пенсії відповідно до цього
Закону та Закону № 1058, призначається
одна пенсія за її вибором.

Статтею 10 Закону № 1068 передбачено, що
особі, яка має одночасно право на різні
види пенсії (за віком, по інвалідності,
у зв"язку з втратою годувальника),
призначається один з цих видів пенсії
за її вибором.

Згідно із ч. 2 ст. 40 Закону № 1058
заробітна плата (дохід) для обчислення
пенсії визначається за формулою: Зп=Зс
х (Ск:К), де:

Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у
середньому на одну застраховану особу
в цілому в Україні, з якої сплачено
страхові внески, за три календарні
роки, що передують року звернення за
призначенням пенсії. Порядок
визначення показників зазначеної
заробітної плати затверджується
Пенсійним фондом України за
погодженням з центральними органами
виконавчої влади, що забезпечують
формування державної фінансової
політики, державної політики у сферах
економічного розвитку, статистики.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону №
1058, з урахуванням змін, внесених
Законом України від 08.07.2011 року № 3668-VI
"Про заходи по законодавчому
забезпеченню реформування пенсійної
системи" переведення з одного виду
пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви на підставі документів
про страховий стаж, заробітну плату
(дохід) та інших документів, що
знаходяться на час переведення з одну
виду пенсії на інший в пенсійній
справі, а також додаткових документів,
одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду
пенсії на інший за бажанням особи може
враховуватися заробітна плата (дохід)
за періоди страхового стажу, зазначені
в частині першій статті 40 цього Закону,
із застосуванням показника середньої
заробітної плати (доходу), який
враховувався під час призначення
(попереднього перерахунку)
попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення
пенсії по інвалідності продовжувала
гарцювати та набула не менш як 24 місяці
страхового стажу після призначення
(попереднього перерахунку) пенсії
незалежно від перерв у роботі, при
переведенні вперше з пенсії по
інвалідності на пенсію за віком
застосовується середня заробітна
плата (дохід), визначена частиною
другою статті 40 цього Закону для
призначення пенсії.

Як вбачається з письмових
матеріалів справи, позивачу при
розрахунку пенсії за віком був
застосований показник середньої
заробітної плати працівників, зайнятих
у галузях економіки України, у тому
числі в сільському господарстві, за 2007
рік.

Але даний розрахунок
відповідачем проведений неправомірно,
оскільки позивач не звернувся до
Управління із заявою про переведення з
одного виду пенсії на інший, а просив
призначити йому іншу пенсію за іншим
Законом.

Доводи Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва, наведені у письмових поясненнях,
судом до уваги не приймаються, оскільки
у ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 мова йде про
переведення з одного виду пенсії на
інший вид пенсії по матеріалах
пенсійної справи, але у даному випадку
таке відсутнє, так як мало місце
призначення іншої пенсії за іншим
законом, а не переведення з одного виду
пенсії на інший в межах одного Закону.

Аналогічна позиція викладена і в
Ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 10.12.2013 року по справі №
К/800/38624/13.

За таких обставин суд приходить до
висновку про безпідставність та
незаконність дій Управління та
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у
повному обсязі.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 2, 11, 18, 71, 93, 99, 104, 161-163, 183-2, 256
Кодексу адміністративного судочинства
України, Конституцією України, Законом
України "Про загальнообовязкове
державне пенсійне страхування",
Законом України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного Фонду України у
Деснянському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобовязання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва щодо
переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу
років відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" на пенсію за віком згідно із
Законом України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування".

Зобов"язати Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва призначити ОСОБА_1 пенсію за
віком відповідно до Закону України "Про
загальнообов"язкове державне пенсійне
страхування" на підставі його заяви від
22.05.2014 року та наданих до неї
документів.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: