Справа № 817/1275/14
Суддя: Одемчук Є.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Одемчук Є.В.
УХВАЛА

іменем України

"22" жовтня 2014 р.
Справа № 817/1275/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Одемчука Є.В.

суддів:
Бучик А.Ю.

Майора Г.І.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю сторін:

від позивача: Чучалін В.І.,

від відповідача: Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "12" червня
2014 р. у справі за позовом Приватного
підприємства "ПРОДТРЕЙД.КОМ" до
Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області № від 27.01.2014
р., № від 31.03.2014 р.

В апеляційній скарзі Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області посилається на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
просить скасувати постанову суду
першої інстанції із ухваленням нової
про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Встановлено, що Державною податковою
інспекцією у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ПП
"ПРОДТРЕЙД.КОМ" з питань достовірності
нарахування сум від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання і сумою податкового
кредиту та сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість задекларованого до
відшкодування на рахунок платника у
банку по декларації з ПДВ за жовтень 2013
року, за результатами якої складений
акт № 50/17-16-15-01/37131282 від 20.01.2014 року.

Актом перевірки № 50/17-16-15-01/37131282 від
20.01.2014 року встановлено: "порушення
п.198.3, 200.4, 200.3 при відображені ПП
"ПРОДТРЕЙД.КОМ" завищено заявлену суму
бюджетного відшкодування за жовтень 2013
року на 127790 грн., та завищено суму
від'ємного значення за жовтень 2013 року
на 170745 грн.".

На підставі вказаного акта перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення № від 31.03.2014
року, про зменшення розміру від'ємного
значення суми ПДВ за жовтень 2013 року у
розмірі 170745,00 грн. та № від 27.01.2014
року, про зменшення суми бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість за жовтень
2013 року у розмірі 127790,00 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів) у розмірі 63895,00 грн.

Основним видом господарської
діяльності ПП "ПРОДТРЕЙД.КОМ",
(відповідно до КВЕД-2010) є: 46.90
Неспеціалізована оптова торгівля.

ПП "ПРОДТРЕЙД.КОМ" здійснено ряд
господарських операцій з
контрагентами, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними, податковими
накладними та актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг) (т.1 а.с. 40-164).

Придбані ПП "ПРОДТРЕЙД.КОМ" у жовтні 2013
року товарно-матеріальні цінності та
послуги оплачені позивачем, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи виписками банку за
жовтень 2013 року.

Перевезення позивачем
товарно-матеріальних цінностей за
кордон здійснювалося із залученням
контрагентів-перевізників. При цьому,
за вказаними господарськими
операціями позивачем не формувався
податковий кредит з податку на додану
вартість, відповідно до п.п."а" п.п.195.1.3
п.195.1 ст.195 Податкового кодексу України,
яким передбачено, що до операцій, що
підлягають оподаткуванню за нульовою
ставкою податку на додану вартість
відносяться постачання послуг з
міжнародного перевезення пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.

Перевезення товарно-матеріальних
цінностей та залучення
контрагентів-перевізників позивачем у
періоді липень-вересень 2013 року
підтверджується актами
здачі-приймання робіт (надання послуг),
міжнародними товарно-транспортними
накладними та ін., що містяться в
матеріалах справи (т.1 а.с. 165-249).

Судом встановлено, що придбані
позивачем товарно-матеріальні
цінності та послуги з перевезення
продані контрагентам-покупцям за
кордон. До матеріалів справи долучені
вантажно-митні декларації за жовтень
2013 року, які підтверджують факти
продажу товарів (макуха соняшникова,
знежирена для спалювання; брикети
паливні, відходи деревини; гранули
паливні з відходів соломи; пелети
соняшникової макухи для спалювання)
позивачем контрагента-покупцям.

Формування позивачем бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість за жовтень
2013 року у розмірі 127790,00 грн.
здійснювалося на підставі податкового
кредиту вересня 2013 року. Формування
податкового кредиту вересня 2013 року
здійснювалося за господарськими
операціями з придбання
товарно-матеріальних цінностей (макуха
соняшникова, знежирена для спалювання;
брикети паливні, відходи деревини;
гранули паливні з відходів соломи;
пелети соняшникової макухи для
спалювання) у
контрагентів-постачальників, із
подальшим продажем
контрагентам-покупцям у межах
здійснення зовнішньоекономічної
діяльності. Здійснення, вказаних
господарських операцій, у вересні 2013
року підтверджені матеріалами справи
та не заперечуються відповідачем.

Підпунктом 14.1.36 36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, передбачено, що
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Згідно ч. 1 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 р.
- підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999 р.
передбачено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.п."а" п.198.1 ст.198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, встановлено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.4 ст.198 Податкового кодексу
України, якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно п.200.1 ст.200 Податкового кодексу
України, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

У п.200.2 ст.200 Податкового кодексу
України, передбачено, що при
позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Відповідно до п.200.3 ст.200 Податкового
кодексу України, при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

У п.200.5 ст.200 Податкового кодексу
України, передбачено, що не мають права
на отримання бюджетного відшкодування
особи, які: були зареєстровані як
платники цього податку менш ніж за 12
календарних місяців до місяця, за
наслідками якого подається заява на
бюджетне відшкодування (крім
нарахування податкового кредиту
внаслідок придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів); мали
обсяги оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

У ст.201 Податкового кодексу України
визначені основні положення щодо
податкової накладної, зокрема, вказані
обов'язкові вимоги до змісту
податкової накладної. У п.201.8 вказаної
норми встановлено, що право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Згідно п.п. "а" п.201.11 ст.201 Податкового
кодексу України, підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту без
отримання податкової накладної, також
є: транспортний квиток, готельний
рахунок або рахунок, який
виставляється платнику податку за
послуги зв'язку, інші послуги, вартість
яких визначається за показниками
приладів обліку, що містять загальну
суму платежу, суму податку та
податковий номер продавця, крім тих,
форма яких встановлена міжнародними
стандартами.

Позивач не підпадає під категорію
платників податків, які не мають права
на отримання бюджетного відшкодування,
що передбачено п.200.5 ст.200 Податкового
кодексу України. Крім того, податковим
органом не оспорюється відповідність
податкових накладних, отриманих
позивачем, вимогам податкового
законодавства, як і не заперечується
факт того, що особи, які видали такі
податкові накладні були
зареєстрованими платниками податку на
додану вартість.

У п.п.5.2 п.2 Розділу ІІ Порядку
оформлення результатів документальних
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства, затвердженого Наказом
Державної податкової адміністрації
України за № 984, від 22.12.2010 року та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 січня 2011 року за №
34/18772 (далі - Порядок № 984) передбачено,
що у разі встановлення перевіркою
порушень податкового законодавства за
кожним відображеним в акті фактом
порушення необхідно, зокрема:

- чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків та господарську
операцію, в результаті якої здійснено
це порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення посадових осіб
платника податків або його законних
представників щодо встановлених
порушень;

- зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку,
навести регістри бухгалтерського
обліку, кореспонденцію рахунків
операцій та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення.

Проаналізувавши вимоги Порядку № 984,
суд прийшов до висновку, про неналежне
оформлення результатів перевірки,
зокрема, висновки податкового органу
ґрунтуються виключно на припущеннях,
без посилання на первинні документи,
які підтверджують наявність факту
порушення.

Щодо тверджень відповідача про те, що
господарські операції поставки
товарів ПП "ПРОДТРЕЙД.КОМ" не
підтверджується реальним здійсненням
операцій, оскільки відсутня достатня
кількість трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності, суд зазначає
таке. Такі обставини не можуть бути
доказом неспроможності виконання тих
чи інших господарських операцій з
огляду на відсутність законодавчого
обмеження щодо використання у
господарській діяльності лише власних
основних та транспортних засобів, як і
найманої праці шляхом укладення
трудових договорів.

Відтак, колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції про
обґрунтованість та задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не впливають на
правильність прийнятого рішення, яке
постановлене із дотриманням судом норм
матеріального та процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"12" червня 2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.В.Одемчук

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Г.І. Майор

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.В.Одемчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "22" жовтня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Приватне
підприємство "ПРОДТРЕЙД.КОМ" вул.
Соборна,32, кв.22,м.Рівне,33028

3- відповідачу/відповідачам: Державна
податкова інспекція у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області вул.
Відінська,8,м.Рівне,33023

4- представнику позивача: АДРЕСА_1 - ,