Справа № 2-а-9500/11
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2011-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-9500/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2011 року Суддя Кіровського
районного суду м. Кіровограда Іванова
Н.Ю., розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
м.Кіровограді про зобов'язання суб'єкта
владних повноважень вчинити певні дії,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 15.03.2011 р. звернулась до
суду з позовною заявою, в якій просить
визнати причину пропущення строку
звернення до суду поважною та
відновити пропущений строк позовної
давності для захисту порушеного права;
визнати неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного Фонду України в
м.Кіровограді по недоплаті їй
підвищення пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст.6 ЗУ «Про соціальний
захист дітей війни»; зобов'язати
відповідача Управління Пенсійного
Фонду України в м.Кіровограді провести
перерахунок та виплату їй підвищення
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, передбаченої ст.6 ЗУ « Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням норм ч.1 ст.28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за такі періоди: з 1 липня
2010 р. по 31 грудня 2010 р. В обґрунтування
своїх вимог позивач зазначила, що вона
є дитиною війни, а тому відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», їй щомісячно, починаючи з
01.01.2006 р., повинна виплачуватися
соціальна державна допомога у розмірі
30% від мінімальної пенсії за віком.
Нарахування і виплату соціальної
допомоги повинне здійснювати
Управління Пенсійного фонду України в
м.Кіровограді. Чинним законодавством
передбачено, що державні соціальні
гарантії дітям війни, встановлені ЗУ
«Про соціальний захист дітей війни», не
можуть бути обмежені чи скасовані
іншими нормативно-правовими актами.
Незважаючи на це, державна соціальна
допомога у визначеному розмірі, не
виплачується. Оскільки, відповідач в
добровільному порядку задовольнити
вимоги відмовляється, то просить
винести рішення про примусове їх
виконання.

Відповідач в письмових
запереченнях просить суд в задоволенні
позову відмовити, оскільки Управління
ПФУ в м.Кіровограді, як територіальне
управління не має жодного відношення
до коштів державного бюджету. Також, до
компетенції органів Пенсійного
фонду не входить дана виплата, так як
із норми ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» не
вбачається, що виплати дітям війни
повинні проводити органи Пенсійного
фонду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.
183-2 КАС України суддя розглядає справу
в порядку скороченого провадження
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.

Предметом спору у даній
адміністративній справі є право
позивача на отримання передбаченого
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» підвищення до
пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком та захист цього права від
порушень з боку органів пенсійного
фонду.

При розгляді справи
встановлено, що позивач має статус
дитини війни, який підтверджується
копією посвідчення.

В силу приписів статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
від 18 листопада 2004 року дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком. Фінансове
забезпечення державних соціальних
гарантій, передбачених цим законом,
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Нарахування та виплата у 2010 році дітям
війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні були здійснюватися
відповідно до норм Закону № 2195-ІV.

Пенсійний фонд України діє у
відповідності до затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.10.2007 № 1261 положення «Про
пенсійний фонд України» і відповідно
до п.15 положення здійснює свої
повноваження через створені в
установленому порядку його
територіальні управління, до яких
належить відповідач.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.47 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія
виплачується щомісяця організаціями,
що здійснюють виплату і доставку
пенсій за зазначеним у заяві місцем
фактичного проживання пенсіонера в
межах України.

Згідно абз.1 ч.2 ст.46 Закону № 1058-IV
нараховані суми пенсії, не отримані з
вини органу, що призначає і виплачує
пенсію, виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходів.

Судові рішення ухвалюються в
межах норм діючого законодавства
незалежно від причин ненадходження
коштів з Державного бюджету на виплату
допомоги, відповідно до вимог ст.3
Конституції України, за якою права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, головним
обов'язком якої є утвердження і
забезпечення прав і свобод людини.

Отже, вирішуючи даний спір, суд
виходить з того, що конституційні права
та свободи людини і громадянина в
України, включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачене
Конституцією України та іншими
законами України, не можуть бути
скасовані або звужені. Правовою
гарантією забезпечення державою
даного права є виконання прийнятих на
себе зобов'язань.

Виходячи з принципу верховенства
права, закріпленого ст.8 Конституції
України, принципу пріоритетності
законів над урядовими нормативними
актами, у зв'язку з чим Закони України
мають вищу юридичну силу, суд вважає, що
при вирішенні даного спору підлягає
застосуванню положення ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» в редакції, яка діє після
прийняття Конституційним Судом
України вищевказаних рішень, з
урахуванням вимог ст.28 Закону № 1058-IV,
яка визначає мінімальний розмір пенсії
за віком на рівні прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, що встановлено законом
(про державний бюджет України).

Відповідно до абз.4 ч.1 ст.52 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2010 рік» від 27.04.2010 № 2154-VI прожитковий
мінімум для осіб, які втратили
працездатність встановлено в
наступних розмірах: 709 гривень з 01.07.2010;
723 гривні з 01.10.2010; 734 гривні з 01.12.2010.

Абз.4 ст.21 Закону України «Про
державний бюджет на 2011 рік» від 23.12.2010
№ 2857-VI передбачено, що вказаний
прожитковий мінімум з 01.01.2011 становить
750 грн.

На підставі викладеного, суд
вважає необхідним визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача (абз.2 ч.2 ст.11 КАС України),
що полягає в ненарахуванні та
невиплаті позивачеві в період 1 липня
2010 р. по 31 грудня 2010 р. щомісячного
підвищення до пенсії як дитині війни
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком,
виходячи із розміру прожиткового
мінімуму для осіб, що втратили
працездатність, і зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату позивачеві вищевказаного
підвищення за вказаний період.

В порядку ст. 94 КАСУ, стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача понесені по справі судові
витрати в розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись
ст.22 Конституції України, ст.ст.1, 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», ст.52 Закону України «Про
Державний бюджет на 2010 рік», ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
пенсійне страхування», ст.ст.6-11, 71, 94,
158-160, 183-2, 256 ч.1 абз.9 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в
м.Кіровограді про перерахунок та
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги дітям війни -
задовольнити.

Визнати протиправною
бездіяльність Управління пенсійного
фонду України в м.Кіровограді щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_1
підвищення до пенсії відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 1 липня 2010 р.
по 31 грудня 2010 р.

Зобов'язати Управління
Пенсійного Фонду України в
м.Кіровограді здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 1 липня 2010 р. по 31 грудня 2010 р.
включно, з урахуванням положень ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком, з урахуванням
виплачених в зазначений період
коштів.

В порядку ст. 94 КАСУ, стягнути з
Державного бюджету України на користь
позивача понесені по справі судові
витрати в розмірі 3 (три) грн. 40 коп.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в м.Кіровограді виконати
постанову негайно.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського адміністративного
апеляційного суду через Кіровський
районний суд шляхом подачі в 10-денний
строк з дня її проголошення
апеляційної скарги. У разі прийняття
постанови в порядку скороченого
провадження апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя Кіровського районного суду
м.Кіровограда Н. Ю. Іванова