Справа № 826/8944/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/8944/14
1-й інстанції: Кармазін О.А.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Файдюка В.В.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 04 липня 2014 року у справі
за адміністративним позовом Державної
судової адміністрації України до
Державної виконавчої служби України
про визнання дій протиправними та
скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Державна судова адміністрація
України (далі - позивач) звернулася до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
Державної виконавчої служби України
(далі - відповідач) про визнання
протиправними дії державного
виконавця щодо стягнення постановою
витрат на проведення виконавчих дій, а
також скасування постанови державного
виконавця про стягнення витрат на
проведення виконавчих дій від 05.06.2014 ВП
№ 33309068.

Окружний адміністративний суд міста
Києва своєю постановою від 04 липня 2014
року адміністративний позов
задовольнив.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 липня 2014 року та
постановити нову про відмову в
задоволенні адміністративного позову.
На думку апелянта, зазначену постанову
суду прийнято з порушенням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
суддя у відставці ОСОБА_2 в березні 2011
року звернувся до суду з позовом до
Державної судової адміністрації
України, Територіального управління
Державної судової адміністрації
України в Донецькій області про:
визнання дій Територіального
управління Державної судової
адміністрації в Донецькій області
протиправними щодо не проведення
розрахунку у день звільнення;
стягнення невиплаченої суми
компенсації за невикористані
відпустки; нарахування та стягнення
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
у зв'язку із невиплатою компенсації за
невикористані відпустки належних сум
звільненому працівнику у строки,
зазначені статтею 116 Кодексу законів
про працю України; зобов'язання
Державної судової адміністрації
України виділити територіальному
управлінню судової адміністрації в
Донецькій області додаткового
фінансування коштів для виплати
середнього заробітку за час затримки
розрахунку по невиплаченій
компенсації за невикористані
відпустки.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року (№ 2а/0570/4373/2011), залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області щодо не проведення розрахунку
в день звільнення ОСОБА_3 в частині
виплати компенсації за невикористані
відпустки; зобов'язано Державну судову
адміністрацію України виділити
Територіальному управлінню Державної
судової адміністрації в Донецькій
області додаткове фінансування з
бюджетної програми «Виконання рішень
судів на користь суддів» для
здійснення виплати судді у відставці
Гірницького районного суду міста
Макіївки ОСОБА_3 невиплаченої суми
компенсації за невикористані
відпустки та середнього заробітку за
час затримки виплати суми компенсації
з 01 січня 2011 року по 31 травня 2011 року;
зобов'язано Територіальне управління
Державної судової адміністрації в
Донецькій області здійснити
нарахування судді у відставці
Гірницького районного суду міста
Макіївки ОСОБА_3 невиплаченої суми
компенсації за невикористані
відпустки та середнього заробітку за
час затримки виплати суми компенсації
з 01 січня 2011 року по 31 травня 2011 року.

07.07.2012 року відкрито виконавче
провадження, постанову щодо чого
направлено ДСА України із супровідним
листом від 07.07.2014 року № З-8544/5-2240/6.

Листом від 31.07.2012 року за № 10-4159/12 ДСА
України проінформувала ДВС України про
оскарження судових рішень до ВАС
України. Копія касаційної скарги
наявна у матеріалах виконавчого
провадження.

Ухвалою ВАС України від 20.08.2012 року
зупинено виконання постанови
Донецького окружного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року та ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року у справі № 2а/0522/15/12 до
закінчення касаційного перегляду
справи.

Відповідно до постанови ВАС України
від 13.12.2012 року (К/9991/45889/12) постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 02 вересня
2011 року скасовано в частині
задоволення позову ОСОБА_3 до Державної
судової адміністрації України,
Територіального управління Державної
судової адміністрації в Донецькій
області про стягнення середнього
заробітку за весь час затримки по день
фактичного розрахунку у зв'язку із
невиплатою компенсації за
невикористані відпустки належних сум
звільненому працівнику у строки,
зазначені статтею 116 Кодексу законів
про працю України та зобов'язання
Державної судової адміністрації
України виділити Територіальному
управлінню судової адміністрації в
Донецькій області додаткового
фінансування коштів для виплати
середнього заробітку за час затримки
розрахунку по невиплаченій
компенсації за невикористані
відпустки та в цій частині у позові
відмовлено.

В іншій частині постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 31
травня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 02 вересня 2011 року залишено без змін.

Всі наведені рішення ВАСУ розміщені в
Єдиному державному реєстрі судових
рішень.

Лише 13.11.2012 року ДВС України звернулося
до ВАС України з листом № 2240/5-6 про
надання інформації щодо оскарження
рішень судів першої та апеляційної
інстанції.

Вже після скасування судових рішень
першої та апеляційної інстанції, ДВС
України звернулося з вимогою від 01.02.2013
року № З-989/5-536/6 про виконання судового
рішення, на підставі якого було видано
виконавчий лист. Більш того, у квітні 2013
року ДВС України зверталося до суду
першої інстанції із заявою про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів
зазначає наступне.

10 червня 2014 року разом із супровідним
листом ДВС України № 14-0-22-2824/5-209/6 на
адресу ДСА України направлено
постанову державного виконавця про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчий дій від 05.06.2014
року № ВП 33309068, прийняту на підставі
виконавчого листа № 2а/0570/4373/2011 від
11.06.2012 року, що видав Донецький окружний
адміністративний суд. Постанова
прийнята старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Кушнір Л.В.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення (до семи днів з
моменту винесення постанови),
документального підтвердження повного
виконання рішення державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

У свою чергу положеннями ст. 41 Закону
передбачено, що витрати органів
державної виконавчої служби, пов'язані
з організацією та проведенням
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішень, є
витратами виконавчого провадження (ч.
1).

Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч. 3. ст. 41 Закону кошти
виконавчого провадження складаються,
зокрема, з стягнутих з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Частиною 5 ст. 41 Закону передбачено, що
про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

Відповідно до п/п. 3.13.1. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, яка затверджена наказом
Мін'юсту України від 02.04.2012 року № 512/5,
про розмір витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, державний виконавець
відповідно до розрахунку витрат,
наданого фінансовою службою
відповідного головного управління
юстиції, складає акт про витрати,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у якому
зазначаються перелік та суми витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

В даному випадку, як встановлено під
час розгляду справи, виконання рішення,
на підставі якого було видано
виконавчий лист від 11.06.2012 року та
відкрито виконавче провадження, було
зупинено 20.08.2012 року та надалі, 13.12.2012
року, судові рішення попередніх
інстанцій, були скасовані в частині
зобов'язання вчинити дії, визначені у
виконавчому листі.

З огляду на наведене, у ДСА України з
20.08.2012 року був відсутній обов'язок
виконання зазначеного рішення, а
відповідач, після скасування 13.12.2012
року судових рішень, на підставі яких
було видано виконавчий лист, був
зобов'язаний у відповідності до вимог
п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону закінчити виконавче
провадження, чого не було вчинено.

У той же час спірна постанова прийнята
державним виконавцем більш ніж через 1,5
роки після скасування судових рішень,
на підставі яких було відкрито
виконавче провадження.

Слід зазначити, що під час розгляду
справи не надано доказів вжиття
відповідачем заходів примусового
виконання рішень та понесення у зв'язку
з вжиттям заходів примусового
виконання рішення, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій щодо забезпечення
примусового виконання рішення.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідач не надав доказів, на
підставі яких підлягають стягненню
витрати на проведення виконавчих дій,
та розміру понесених витрат, у зв'язку з
чим спірне рішення є незаконним та
необґрунтоване та, відповідно,
підлягає скасуванню, а тому апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України - залишити
без задоволення.

Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 липня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого адміністративного
суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
15.10.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Файдюк В.В.

Старова Н.Е.