Справа № 826/6413/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/6413/14
Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівКлючковича В.Ю., Собківа
Я.М.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 червня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_5 до Державної реєстраційної
служби України, Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Клюковського
Максима Володимировича про скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 пред'явив позов до Державної
реєстраційної служби України
(відповідач1), Державного реєстратора
прав на нерухоме майно Клюковського
Максима Володимировича (відповідач2), в
якому просив: визнати протиправним та
скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Клюковського М.В. про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 26 грудня 2013 року № 9572783;
зобов'язати Державну реєстраційну
службу України здійснити державну
реєстрацію права власності з видачею
Свідоцтва про право власності ОСОБА_5
на нерухоме майно: гаражний бокс
АДРЕСА_1.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 27
червня 2014 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити. В
обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач 25.11.2013р. подав заяву про
реєстрацію прав та їх обтяжень для
проведення державної реєстрації права
власності, форма власності: приватна,
на гаражний бокс, що розташований:
АДРЕСА_1

Як слідує зі змісту картки прийому
заяви позивачем були долучені: копія
рішення суду Оболонського районного
суду м. Києва від 05.08.2009р., супровідний
лист від21.11.2013р., копія листа
Прокуратури м. Києва від 30.10.2013р.
№05/2/3-6040-1 1, технічний паспорт від
08.10.2008р.

За наслідками розгляду заяви позивача.
Державним реєстратором прав на
нерухоме майно Клюковським Максимом
Володимировичем Державної
реєстраційної служби України прийнято
рішення № 9572783 від 26 грудня 2013 року про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень.

Позивач категорично не погоджується з
правомірністю спірного рішення та
зазначає, що ним до заяви про
реєстрацію прав та їх обтяжень було
долучено увесь необхідний пакет
документів, а відтак відмова у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень на підставі статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», пунктами 16 та 23 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011р. № 703, є такою, що суперечить
нормам законодавства та порушує
законне та непорушне право приватної
власності позивача.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
із огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 01
липня 2004 року № 1952-ІУ (далі - Закон №
1952-ІУ), державна реєстрація прав
проводиться на підставі: - договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом; - свідоцтв про право власності
на нерухоме майно, виданих відповідно
до вимог цього Закону; - свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; -
рішень судів, що набрали законної сили;
- інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Орган державної реєстрації прав
проводить державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації (п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1952-1V).

Водночас, в ч. 1 ст. 24 Закону №1952,
визначений вичерпаний перелік
правових підстав для відмови у
державній реєстрації прав, до яких
зокрема належать: - заявлене право не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; - нерухоме
майно або більша за площею його частина
перебуває в іншому реєстраційному
(кадастровому) окрузі; - із заявою про
державну реєстрацію звернулася особа,
яка відповідно до цього Закону не може
бути суб'єктом права власності на даний
об'єкт нерухомого майна або
представником такого суб'єкта; - подані
документи не відповідають вимогам,
установленим цим Законом та іншими
нормативно-правовими актами, або не
дають змоги установити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують; - заяву про державну
реєстрацію права власності відповідно
до правочину про відчуження нерухомого
майна було подано після державної
реєстрації обмежень, вчинених щодо
цього майна; - заявлене право власності
або інше речове право вже
зареєстроване.

Частиною третьою ст. 17 Закону № 1952-ІУ
визначено, що документи, що
встановлюють виникнення, перехід,
припинення прав на нерухоме майно та їх
обтяжень і подаються для державної
реєстрації прав, повинні відповідати
вимогам, встановленим цим Законом та
іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається із позовної заяви,
позивач зазначає, що рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень було прийнято всупереч
рішенню Оболонського районного суду м.
Києва від 05 серпня 2009 року у справі
№2-1475/2009, яким визнано за позивачем
право власності на гаражний бокс, що
розташований: АДРЕСА_1

Проте, як вбачається з резолютивної
частини рішення від 05 серпня 2009 року у
справі №2-1475/2009, Оболонського районного
суду м. Києва: позов ОСОБА_5 задоволено,
зобов'язано ГБК «Богатирський» надати
необхідний пакет документів Головному
Управлінню житлового забезпечення
виконавчого органу Київради для
оформлення права власності на гаражний
бокс АДРЕСА_1 за ОСОБА_5; зобов'язано
Головне Управління житлового
забезпечення виконавчого органу
Київради оформити та видати право
власності на гаражний бокс АДРЕСА_1
ОСОБА_5 після отримання відповідного
пакету документів від ГБК
«Богатирський».

Таким чином, рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 05 серпня 2009
року у справі №2-1475/2009 не встановлено та
не визнано факт приналежності позивачу
гаражного боксу, що розташований:
АДРЕСА_1 на праві приватної власності.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав па нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна, визначає Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року № 703 (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин (далі
- Порядок № 703).

Пунктом 16 Порядку № 703 визначено, що за
результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію та документів,
необхідних для її проведення,
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень або рішення про відмову в
такій реєстрації.

Згідно з пунктом 23 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року № 703 (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин (далі - Порядок №
703) державний реєстратор приймає
рішення про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень
виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно необхідними
документами є документи, що
підтверджують виникнення, перехід або
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно та інші
документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 27 Порядку № 703 визначено
перелік документів для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідні для виникнення, переходу або
припинення права власності.

Так, документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є: 1) укладений в
установленому законом порядку договір,
предметом якого є нерухоме майно, права
щодо якого підлягають державній
реєстрації, або речове право на
нерухоме майно, чи його дублікат; 2)
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя в
разі смерті одного з подружжя, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 3) свідоцтво
про право на спадщину, видане
нотаріусом або консульською установою
України, чи його дублікат; 4) свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
(аукціонів) та свідоцтво про придбання
майна з прилюдних торгів (аукціонів),
якщо прилюдні торги (аукціони) не
відбулися, видані нотаріусом, чи їх
дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
цього Порядку; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 7) свідоцтво про право власності
на нерухоме майно, видане органом
місцевого самоврядування або місцевою
держадміністрацією до набрання
чинності цим Порядком; 8) рішення про
закріплення нерухомого майна на праві
оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право власності на
земельну ділянку або на право
постійного користування земельною
ділянкою; 10) рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно; 11)
ухвала суду про затвердження (визнання)
мирової угоди; 12) заповіт, яким
встановлено сервітут на нерухоме
майно; 13) закон, яким встановлено
сервітут на нерухоме майно; 14) рішення
уповноваженого законом органу
державної влади про повернення об'єкта
нерухомого майна релігійній
організації; 15) рішення власника майна,
уповноваженого ним органу про передачу
об'єкта нерухомого майна з державної у
комунальну власність чи з комунальної
у державну власність або з приватної у
державну чи комунальну власність; 16)
інші документи, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно відповідно до закону.

З огляду на вищевказане, колегія суддів
зазначає, що позивачем всупереч
вимогам Порядку № 703 та Закону № 1952-ІУ
не подано для проведення державної
реєстрації прав документа, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення права власності на нерухоме
майно, а відтак при винесенні спірного
рішення відповідач діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України.
Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» та Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 червня 2011 року № 703.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, надав
їм належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 27 червня 2014 року залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.