Справа № 818/2231/14
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 р.Справа № 818/2231/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Чалого І.С.

Суддів: Зеленського В.В. , П'янової Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах на постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 08.09.2014р. по справі № 818/2231/14
за позовом Управління Пенсійного фонду
України в м.Сумах до Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції; третя особа -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про
скасування постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Сумського
окружного адміністративного суду з
позовом до Відділу державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції (далі - відповідач,
ВДВС СМУЮ) про скасування постанови
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження від 29.07.2014 р. ВП
№ 40121701 з примусового виконання рішення
управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах № 4965 від 30.05.2013 р. про стягнення
з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
заборгованості зі сплати штрафних
санкцій в сумі 170 грн.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 08.09.2014р.
було відмовлено у задоволенні
адміністративного позову.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 08.09.2014р. та
прийняти нове судове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, були повідомлені належним
чином про дату, час та місце слухання
справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає
справу відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
обставин справи, перевіривши рішення
суду першої інстанції, доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що вимоги
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
29.07.2014 р. державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження ВП № 40121701 з примусового
виконання рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах від
30.05.2013 р. № 4965 про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2
заборгованості зі сплати штрафних
санкцій в сумі 170 грн., у зв'язку зі
сплатою боржником заборгованості в
повному обсязі (а.с.4).

Відповідно до копії рішення УПФУ у м.
Сумах про застосування штрафних
санкцій № 4965 від 30.05.2013 р. боржнику
належить сплатити штрафну санкцію у
розмірі 170 грн (а.с.5). Позивачем у картці
особового рахунку ФОП ОСОБА_2 кошти у
вказаній сумі були зараховані на
погашення заборгованості за 2011 рік
(а.с.6).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов, виходив з того, що внаслідок
проведених відповідачем виконавчих
дій позивачу була сплачена сума,
зазначена у рішенні від 30.05.2013 р. № 4965,
проведено стягнення, а тому державний
виконавець правомірно вважав, що
рішення від 30.05.2013 р. № 4965 є виконаним в
повному обсязі. Суд першої інстанції
також зазначив, що ніяких правових
підстав для стягнення з боржника
коштів в розмірі більшому, ніж
зазначено у виконавчому документі, у
державного виконавця не було, а тому
постанова № ВП 40121701 від 29.07.2014 р. про
закінчення виконавчого провадження
винесена державним виконавцем
правомірно та скасуванню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено судом апеляційної
інстанції, що 27.09.2013 р. державним
виконавцем було відкрите виконавче
провадження з виконання рішення УПФ
України від 30.05.2013 р. № 4965 про стягнення
з фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2 на
користь позивача боргу у розмірі 170
грн., а 29.07.2014 р. державним виконавцем
винесена постанова про закінчення
вищевказаного виконавчого
провадження, яка була направлена
позивачу 29.07.2014 р. та отримана останнім
07.08.2014 р.

У постанові про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
посилається на ту обставину, що кошти
були сплачені та перераховані
боржником фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 у повному обсязі платіжним
дорученням № 7395 від 27.06.2014р. та № 9174 від
29.07.2014 р.

Між тим, апелянт вважає, що дана
постанова винесена передчасно та з
порушенням вимог Закону України «Про
виконавче провадження» та Порядку
ведення органами Пенсійного фонду
України обліку надходження сум єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України №
21-2 від 27.09.10 р.

Колегія суддів зазначає, що порядок
примусового виконання судових рішень
врегульований Законом України «Про
виконавче провадження», в ч. 1 ст. 11
якого передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно ч. 1 ст. 6 вказаного Закону
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до Закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних та
юридичних осіб, а положеннями п. 8 ч. 1 ст.
49 Закону виконавче провадження
підлягає закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Як було встановлено судом першої
інстанції, заборгованість фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 зі сплати
боргу у сумі 170 грн., що підлягала
стягненню на підставі рішення від
30.05.2013 р. № 4965, перерахована в повному
обсязі з рахунку ВДВС Сумського МУЮ на
рахунок позивача на підставі
платіжного доручення № 7395 від 27.06.2014р.
та № 9174 від 29.07.2014 р.

Таким чином, рішення від 30.05.2013 р. № 4965,
виконано в повному обсязі, у зв'язку з
чим винесення державним виконавцем
постанови від 29.07.2014 р. про закінчення
виконавчого провадження на підставі п.
8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» є правомірним.

Колегія суддів вважає безпідставним
посилання апелянта в обґрунтування
протиправності дій державного
виконавця на Порядок ведення органами
Пенсійного фонду України обліку
надходження сум єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів, затвердженого постановою
правління Пенсійного фонду України №
21-2 від 27.09.10 р., оскільки п. 5.4. вказаного
Порядку передбачено, що операції
здійснюються в картках особових
рахунків платників у хронологічному
порядку, а облік надходження сум
платежів у картках особових рахунків
платників здійснюється в порядку
календарної черговості настання
строків сплати відповідних сум
платежів. Між тим, вказаний нормативний
акт регулює порядок ведення обліку
надходження сум єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів саме органами Пенсійного
фонду України, і не регулює діяльність
державних виконавців з примусового
виконання судових рішень.

Борг фізичної особи-підприємцем ОСОБА_2
був перерахований на користь позивача
Відділом державної виконавчої служби,
а не боржником. Крім того, відсутній
обов'язок державного виконавця щодо
розподілу стягнутих з боржника коштів
у порядку календарної черговості
виникнення боргу.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
стосовно того, що постанова
відповідача про закінчення
виконавчого провадження у зв'язку з
повним фактичним виконанням прийнята
на підставі та у відповідності до вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки судове рішення
про стягнення з боржника боргу
виконано в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1 ст.
198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Сумах
залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 08.09.2014р. по
справі № 818/2231/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Чалий І.С.Судді
Зеленський В.В. П’янова Я.В.