Справа № 820/17256/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом державного підприємства "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№109)" до Відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 109)" звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати постанову відповідача від 05.09.2014 року про накладення арешту на касу позивача по виконавчому провадженню № 26828336.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05 вересня 2014 року відповідачем прийнято постанову ВП № 26828336 про накладення арешту на касу позивача. Арешт каси не дає змоги своєчасно проводити виплату заробітної плати та заборгованості по заробітній платі працівникам підприємства та засудженим, у зв’язку з чим позивач вважає зазначену постанову протиправною та просить її скасувати.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення на позов, у яких зазначив, що відповідач при виконанні рішень судів, відповідно до Конституції та Закону України "Про виконавче провадження", наділений повноваженнями по накладенню арешту на кошти та інші цінності боржника, та на кошти, що перебувають у касі боржника або надходять до неї. Просив справу розглянути без його участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо суд прийшов до наступного висновку.

05 вересня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дергачівського районного управління юстиції Харківської області при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження № 26828336 винесено постанову, якою накладено арешт на касу позивача.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Щодо позовних вимог про визнання незаконною та протиправною бездіяльності відповідача, що виражена в порушенні встановленого частиною 5 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" строку надсилання сторонам копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.03.2014 року та скасування постанови відповідача від 26.03.2014 року про відкриття виконавчого провадження № 42739895.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-ХІV (далі – Закон № 606).

Відповідно до статті 1 Закону № 606, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно частини 1 статті 2 Закону № 606, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 2 статті 2 Закону № 606 встановлено, що примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" (далі - державні виконавці).

Приписами статті 6 Закону № 606 встановлені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні.

Відтак, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Положенням частини 1 статті 11 Закону № 606 передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини 1 статті 17 Закону № 606, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначені статтею 52 Закону № 606.

Відтак, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Особливості арешту і вилучення майна боржника встановлені статтею 57 Закону № 606.

Зокрема, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Як встановлено судом, каса позивача використовується для виплати заробітної плати вільнонайманим, атестованим працівникам підприємства та засудженим які відбувають строк покарання в Дергачівській виправній колонії № 109, аліментів дружинам засуджених, коштів на відрядження, пов'язані з господарською діяльністю підприємства та розшук збіглих засуджених, на інші господарські потреби.

Суд зазначає, що каса боржника не є його коштами.

Згідно статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Відповідно до "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні", затвердженого 15.12.2004 року постановою Національного банку України № 637, каса - приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

Таким чином, суд зазначає, що відповідачем винесена постанова про накладення арешту на касу "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№109)", а не на кошти, що що перебувають у касі боржника або надходять до неї, що суперечить положенням Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, суд зазначає, що відповідно до абзацу 5 статті 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Згідно статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата, відповідно до частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати, ратифікованої Україною 04.08.1961 року, повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім’ї.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Враховуюче викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова встановлює безпідставні обмеження щодо конституційних прав громадян на оплату праці, спричиняє зростання заборгованості з виплати заробітної плати, що в свою чергу може привести до негативних суспільних наслідків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДП "Сільськогосподарське підприємство Дергачівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 109)" є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а постанова відповідача від 05.09.2014 року про накладення арешту на касу позивача по виконавчому провадженню № 26828336 - такою, що підлягає скасуванню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 17, 86, 94, 122, 159, 162, 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С. Мороко