Справа № 809/4100/13-а
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
1820/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Затолочного В.С.,

суддів
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства «Родон» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 13.01.2014 року
у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області до Публічного акціонерного
товариства «Родон» про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2013 року Управління Пенсійного
фонду України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області (далі -
Позивач, УПФУ в м. Івано-Франківську)
звернулося до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Родон» (далі - Відповідач, ПАТ «Родон»)
про стягнення заборгованості в сумі
116604,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач повинен відшкодувати
фактичні витрати на виплату пільгових
пенсій та їх доставку за
жовтень-листопад 2013 року за списком № 1
та списком № 2 і наукових пенсій у
розмірі 116604,75 грн. Однак, дана сума ним
не відшкодована, тому позивач просить
стягнути її в судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
13.01.2014 року позов задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило ПАТ «Родон», подавши на неї
апеляційну скаргу.

Відповідач зазначає, що не
погоджується з висновком суду першої
інстанції та вважає, що постанова
підлягає скасуванню.

Як обґрунтування апеляційної скарги
звертає увагу на порушення судом норм
матеріального права. Зокрема, вказав,
що судом не встановлено період роботи
працівників у відповідача і відповідно
пільгові пенсії не розраховано
пропорційно стажу роботи. Крім того,
позивач не надав суду платіжних
доручень, як належних доказів
здійснення ним таких витрат, а отже не
довів, що такі витрати ним були
здійснені.

Сторони правом на участь у судовому
засіданні не скористалися, у зв'язку з
чим справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
публічне акціонерне товариство
«Родон» (ідентифікаційний код в ЄДР
14313518) 23.01.1998 року зареєстроване як
юридична особа за адресою: вул.
Вовчинецька, 10, м. Івано-Франківськ, 76018,
що підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 29.05.2012
року за №13915098.

Товариство є платником страхових
внесків на соціальне страхування та
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування. Об'єктом оподаткування
для платника зазначеного збору є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12
вказаного Закону, та витрати на виплату
пенсій науковим працівникам.

Колишнім працівникам відповідача:
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
та іншим призначені та виплачуються
пенсії на пільгових умовах відповідно
до пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» за
списком №1 та списком №2 та як науковим
працівникам відповідно до Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність».

Заборгованість відповідача перед
пенсійним органом в сумі 116604,75 грн.
підтверджується розрахунками
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених вказаним
вище громадянам відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в частині
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «а», «б»-«з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» та
розрахунком про суму витрат на
фінансування різниці між сумою пенсії,
призначеної відповідно до Закону
України «Про наукову і
науково-технічну діяльність», і сумою
пенсій, обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів. Вказаними
розрахунками та листом позивачем було
повідомлено відповідача про фактичні
витрати на виплату та доставку
пільгових та наукових пенсій.

Крім того, зазначена заборгованість
підтверджується розрахунками сум
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, наукових
пенсій, картками особового рахунку
відповідача і станом на момент
розгляду справи судом становить 116604,75
грн..

Відповідно довідки УПФУ в м.
Івано-Франківську від 11.01.2014 року за
№105/06 у провадженні адміністративного
суду або іншого органу, який в межах
своєї компетенції вирішує спір,
відсутні справи між тими сторонами, про
той же предмет, з тих же підстав та
рішення цих органів з такого спору.

Вірно встановивши обставини справи,
суд першої інстанції правильно
застосував до правовідносин між
сторонами відповідні їм норми
матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 138
КАС України предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропущення строку для
звернення до суду тощо) та які належить
встановити при ухваленні судового
рішення у справі.

Частиною першою статті 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Як передбачено частиною першою статті
69 КАС України, доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відшкодування підприємствами витрат
Пенсійного Фонду України на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, здійснюється
відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Пенсійного фонду України від 19.12.2003
року №21-1 (надалі - Інструкція).

Пунктом 6.1 Інструкції передбачено, що
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в таких
розмірах: для платників, зазначених у
підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції
(крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку), також
100 відсотків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до абзацу 1 частини 2
Прикінцевих положень Закону
застрахованим особам, які працювали
або працюють на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах; для
платників, зазначених у підпункті 2.1.1
пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
працівникам, зайнятим повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, крім працівників, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, у таких
розмірах 90 відсотків від фактичних
витрат на виплату і доставку цих
пенсій, призначених та/або виплачених у
2011 році та 100 відсотків у 2012 році.

Пунктом 6.4 Інструкції встановлено, що
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
«Прикінцевих положень» Закону №1058-IV,
які надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно із пунктом 6.8 Інструкції
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Таким чином, предметом доказування в
даній справі є наявність саме таких
обставин, з якими законодавство
пов'язує стягнення в судовому порядку
заборгованості з відшкодування
підприємствами витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах: наявність боргу,
повідомлення Відповідача про такий
борг та відсутність доказів його
сплати.

Надані позивачем докази колегія суддів
апеляційного суду вважає належними та
допустимими в розумінні статті 70 КАС
України, а також достатніми для
доведення обставин в межах предмету
доказування. Зокрема, такі обставини
підтверджуються розрахунками
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, розрахунками сум
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, наукових
пенсій, картками особового рахунку
відповідача. Вказаними розрахунками та
листом позивачем було повідомлено
відповідача про фактичні витрати на
виплату та доставку пільгових та
наукових пенсій. На час розгляду справи
судом першої інстанції відсутня
інформація про сплату Відповідачем
вказаного боргу.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV
(надалі - Закон №1058-IV) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах, здійснюється згідно
з окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через професійні та корпоративні фонди
вказаним особам пенсії призначаються
за нормами цього Закону в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
№1788-XII (надалі - Закон №1788-XII). При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до Законів України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені за пунктами «а», «б»-«з»
статті 13 Закону №1788-XII.

Крім того, статтею 2 Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26.06.1997 року №400/97-ВР
(надалі - Закон №400/97-ВР) визначено, що
об'єктом оподаткування для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону (а це суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи
та організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників; філії,
відділення та інші відокремлені
підрозділи платників податку,
зазначених вище, що не мають статусу
юридичної особи, розташовані на
території іншої, ніж платник збору,
територіальної громади) крім тих, які є
платниками фіксованого
сільськогосподарського податку, є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13
Закону №1788-XII до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону.

Правові відносини щодо призначення
пенсій науковим працівникам
врегульовані Законом України «Про
наукову і науково-технічну діяльність»
від 13.12.1991 року №1977-ХІІ (надалі - Закон
№1977-ХІІ), із змінами та доповненнями.

Відповідно до статті 24 Закону №1977-ХІІ
різниця між сумою пенсії, призначеної
за цим Законом, та сумою пенсії,
обчисленої відповідно до інших
законодавчих актів, на яку має право
науковий працівник, фінансується: для
наукових (науково-педагогічних)
працівників державних бюджетних
наукових установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації за рахунок коштів
державного бюджету; для наукових
(науково-педагогічних) працівників
інших державних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації за
рахунок коштів цих підприємств,
установ, організацій та закладів, а
також коштів державного бюджету в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України. При цьому за рахунок
коштів державного бюджету науковим
(науково-педагогічним) працівникам
оплачується з розрахунку на одну особу
50 відсотків різниці пенсії,
призначеної за цим Законом; для
наукових (науково-педагогічних)
працівників недержавних наукових
установ, організацій та вищих
навчальних закладів III-IV рівнів
акредитації за рахунок коштів цих
установ, організацій та закладів
(абзаци другий-четвертий частини
дев'ятої статті).

Частиною 6 статті 24 Закону №1977-ХІІ
визначено, що різниця між сумою
призначення пенсії за цим Законом та
сумою пенсії, обчисленою відповідно до
інших законодавчих актів, на яку має
право дана особа, фінансується для
наукових (науково-педагогічних)
працівників бюджетних установ і
організацій за рахунок державного
бюджету, а для наукових
(науково-педагогічних) працівників
інших підприємств і організацій за
рахунок коштів цих підприємств і
організацій у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку фінансування різниці
між сумою пенсії, призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств,
установ, організацій та вищих
навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів
акредитації згідно із Законом №1977-ХІІ
і сумою пенсії, обчисленою відповідно
до інших законодавчих актів, на яку
мають право зазначені особи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 24 березня 2004 року
№372 передбачено, що розмір витрат на
фінансування різниці у розмірі пенсії
за рахунок коштів державних
небюджетних підприємств, установ,
організацій та вищих навчальних
закладів III-IV рівнів акредитації
визначається у розрахунку на рік
органами Пенсійного фонду до 20 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
призначення пенсії відповідно до
Закону №1977-ХІІ, про що відповідному
підприємству, установі, організації
або закладу відразу надсилається
повідомлення за зразком, що додається.
Зазначені підприємства, установи,
організації та заклади самостійно
визначають суму, що підлягає до сплати
у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25
числа перераховують органу Пенсійного
фонду за своїм місцезнаходженням
відповідні кошти для фінансування
різниці у розмірі пенсії, призначеної у
минулому та поточному роках.

Аналогічна процедура визначалась
пунктом 8 Порядку фінансування та
виплати різниці між сумою пенсії,
призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних бюджетних установ і
організацій, науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних небюджетних підприємств і
організацій згідно із Законом №1977-ХІІ,
та сумою пенсії, обчисленою відповідно
до інших законодавчих актів, на яку
мають право зазначені особи,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 грудня 2000 року
№1826 (втратив чинність згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 березня 2004 року №372).

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не встановлено період роботи
працівників у відповідача і відповідно
пільгові пенсії не розраховано
пропорційно стажу роботи, а також, що
позивачем не надано суду платіжних
доручень, як належних доказів
здійснення ним таких витрат, колегія
суддів вважає такими, що знаходяться за
межами предмету доказування, а тому не
беруться до уваги при вирішенні даної
справи.

Отже, колегія суддів апеляційного суду
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про необхідність
стягнення з Публічного акціонерного
товариства «Родон» заборгованості по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за списком №1, списком
№2 та пенсій науковим працівникам в
сумі 116604,75 грн.

Доводи апеляційної скарги не
відповідають законодавству України та
не можуть бути підставою для її
задоволення.

З огляду на викладене, постанова суду
першої інстанції відповідає
обставинам справи, наявним в ній
доказам, прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для її скасування колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Родон»
залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
13.01.2014 року у справі № 809/4100/13-а залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили чере5з
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В.С.
Затолочний

Судді В.М. Каралюс

З.М. Матковська