Справа № 815/5580/14
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5580/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді
Потоцької Н.В.

за участю секретаря
Загрійчук О.В.

сторін:

позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом

ОСОБА_1 до Головного управління
державної казначейської служби
України в Одеській області про
визнання протиправною відмови та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду із
позовом до Головного управління
державної казначейської служби
України в Одеській області, в якому
просить:

- визнати протиправною відмову
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області щодо стягнення з
Пенсійного фонду України зазначену в
рішенні суду суму та виплати її на
користь ОСОБА_1;

- зобов'язати відповідача на підставі
ч. 2 ст. 5 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
виплатити не сплачену по судовому
рішенню суму 19 099 грн. з урахуванням
інфляції на день виплати, а також
виплатити компенсацію за несвоєчасну
виплату у розмірі 3% річних від
невиплаченої суми;

- зобов'язати відповідача виплатити 10
000 грн. в якості компенсації нанесеної
мені моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач вказує, що відповідач,
відмовляючи у списанні коштів з
рахунків боржника, діяв протиправно,
оскільки, рішення суду, яке набрало
законної сили підлягає обов'язковому
виконанню.

В судовому засіданні позивач заявлені
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі з підстав, викладених у
адміністративному позові та наданих в
судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час
та місце проведення судового засідання
повідомлявся у встановленому порядку,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, яке
отримано 13.10.2014 року. А тому суд вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи з його участю для реалізації
ним права судового захисту своїх прав
та інтересів.

Також, суд вважає за необхідне
зазначити, що згідно приписів чинного
законодавства сторони процесу повинні
добросовісно виконувати свої права та
обов'язки.

Добросовісність (лат. bona fides)
розуміється, як самостійний правовий
принцип, як презумпція, як вказівка на
винність або об'єктивну протиправність
діяння. В цілому, під добросовісністю
варто розуміти прагнення суб'єкту до
правомірності власної правової
поведінки, її соціальної
нешкідливості, юридичної досконалості
способу досягнення поставленої мети.

При цьому вжиття заходів для
прискорення процедури розгляду справ є
обов'язком не тільки держави, а й осіб,
які беруть участь у справі. Так,
Європейський суд з прав людини в
рішенні від 7 липня 1989 року у справі
«Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти
Іспанії» зазначив, що заявник
зобов'язаний демонструвати готовність
брати участь на всіх етапах розгляду,
що стосуються безпосередньо його,
утримуватися від використання
прийомів, які пов'язані із зволіканням
у розгляді справи, а також максимально
використовувати всі засоби
внутрішнього законодавства для
прискорення процедури слухання.

Також, слід зазначити, що згідно вимог
статті 122 КАС України адміністративна
справа має бути розглянута і
вирішена протягом розумного строку,
але не більше місяця з дня відкриття
провадження у справі, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Згідно приписів статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, визначено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справ упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, якій вирішить
спір щодо його прав та обов'язків.

При цьому вжиття заходів для
прискорення процедури розгляду справ є
обов'язком не тільки для держави, а й
осіб, які беруть участь у справі. Так,
Європейський суд з прав людини в
рішенні від 21 грудня 2006 року у справі
«Мороз та інші проти України» зазначив,
що розумність строку проваджень
повинна оцінюватись у світлі обставин
справи та з урахуванням наступних
критеріїв: складність справи,
поведінка заявників і відповідних
органів державної влади та того, яку
важливість для заявників мало питання,
що розглядалося.

Крім того, суд зазначає, що саме
національним судам належить функція
керування провадженнями таким чином,
щоб вони були швидкими та ефективними
(рішення Європейського суду з прав
людини від 21 грудня 2006 року справа
«Мороз та інші проти України»).

Така функція знайшла своє відображення
і в Законі України «Про судоустрій і
статус суддів», який встановлює
обов'язок судді вживати заходи щодо
розгляду справи протягом строку,
встановленого Законом.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні
від нього заходи для повідомлення
відповідача належним чином про час і
місце розгляду судової справи з його
участю для реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення позивача, дослідивши
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, перевіривши їх
доказами, судом встановлено наступне.

29 травня 2009 року у справі № 2-а-1139/09/1512
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області про визнання дій щодо
відмови у перерахунку пенсій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії у
відповідності до законодавства
винесено постанову, якою позов
задоволений повністю.

Визнано дії Головного Управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області щодо відмови у перерахунку
пенсії ОСОБА_1 з 01.09.2008 року у
відповідності з ст. 63 Закону України
«Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців та деяких інших
осіб», Постановою Кабінету Міністрів
України від 07.11.2007 року № 1294 «Про
упорядкування структури та умов
грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового та
начальницького складу», Постановою
Кабінету Міністрів України № 45 від
13.02.2008 року «Про затвердження Порядку
проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», Наказу Міністра
оборони України від 28.07.2008 року № 377,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.08.2008 року за № 761/15452
«Про затвердження схем розмірів
посадових окладів військовослужбовців
військових навчальних закладів
(військових навчальних підрозділів
вищих навчальних закладів України)
наукових установ Збройних Сил України»
- протиправними.

Зобов'язано Головне Управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області перерахувати пенсію ОСОБА_1 з
01.09.2008 року з урахуванням вимог ст. 63
Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
деяких інших осіб», Постановою
Кабінету Міністрів України від 07.11.2007
року № 1294 «Про упорядкування структури
та умов грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового та
начальницького складу», Постановою
Кабінету Міністрів України № 45 від
13.02.2008 року «Про затвердження Порядку
проведення перерахунку пенсій,
призначених відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», Наказу Міністра
оборони України від 28.07.2008 року № 377,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.08.2008 року за № 761/15452
«Про затвердження схем розмірів
посадових окладів військовослужбовців
військових навчальних закладів
(військових навчальних підрозділів
вищих навчальних закладів України)і
наукових установ Збройних Сил
України».

Рішення набрало законної сили 08.12.2009
року.

Судом встановлено, що відповідний
перерахунок було здійснено, про що
вказано у листі Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області від 01.04.2013 року №429/Н-11 та листі
Пенсійного Фонду України від 10.07.2012
року №13366/Н-1. Сума, що підлягає виплаті
ОСОБА_1 на підставі зробленого
перерахунку становить 19099,88грн. Однак
вказана сума позивачеві сплачена не
була.

15.01.2013 р. позивач звернувся із заявою до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області, розглянувши її 21.01.2013
року було надано відповідь за № 8-353, в
якій зокрема зазначено наступне.

Відповідно до п.3 Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011р. № 845 (у
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 30.01.2013р. №45), рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів.

Проте, до вказаної заяви від 15.01.2013 року
б/н не було додано виконавчого
документа, як це передбачено Порядком
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 було
запропоновано надати оригінал
виконавчого документу (а/с. 5).

22.05.2013 року у справі № 520/4646/13 за позовом
ОСОБА_1 винесено постанову, якою
зобов'язано ГУ Пенсійного фонду
України в Одеській області виплатити
на користь ОСОБА_1 заборгованість по
нарахованій за період з 01.09.2008 року по
30.11.2011 року доплати до пенсії, з
урахуванням індексу інфляції з 01.12.2011
року, у розмірі 19099 грн. 88 коп. (а/с. 6).
Постанова набрала законної сили 03.06.2013
року.

27.12.2013 року виданий виконавчий лист №
520/4646/13 та 31.12.2013 р. подано заяву про
примусове виконання.

31.12.2013 р. Постановою (ВП№ 41397797)
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання, оскільки виконавчий
документ не відповідає вимогам п. 3 ч. 1
ст. 18 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: у виконавчому
листі не вказано індивідуальний
ідентифікаційний номер стягувача (а/с.
18).

11.03.2014 року було розглянуто заяву про
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення у справі №
520/4646/13, яку було задоволено, а саме:
змінено спосіб і порядок виконання
рішення №520/4646/13-а Київського районного
суду м. Одеси від 22.05.2013 року з
зобов'язання Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області виплатити на користь ОСОБА_1
заборгованості по нарахованій за
період з 01.09.2008 року по 30.11.2011 року
доплатило пенсії, з урахуванням
індексу інфляції з 01.12.2011 року у розмірі
19099.88 грн. на стягнення з Головного
управління Пенсійного фонду України в
Одеській області виплатити на користь
ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1) заборгованості по
нарахованій за період з 01.09.2008 року по
30.11.2011 року доплати до пенсії, з
урахуванням індексу інфляції з 01.12.2011
року у розмірі 19099,88 грн.(а/с. 7).

24.03.2014 року виданий виконавчий лист №
520/4646/13-а та 26.03.2014 р. подано заяву про
примусове виконання.

28.03.2014 р. Постановою (ВП№ 42710176)
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання, оскільки для виконання
рішення суду стягувану необхідно
звертатися до Державної казначейської
служби України, із відповідною заявою,
а саме: відповідно до статті 3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» від 05.06.2012 №
4901-VI, встановлено що виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний_орган здійснюється
Державною казначейською службою
України в межах відповідних бюджетних
призначень шляхом списання коштів
з рахунків такого державного органу, а
вразі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання рішень
суду. Стягувач за рішенням суду про
стягнення коштів з державного органу
звертається до Державної
казначейської служби України у строки,
встановлені Законом України «Про
виконавче провадження», із заявою про
виконання рішення суду (а/с. 17).

22.04.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Одеській області документами з приводу
виконання виконавчого листа, виданого
Київським районним судом м. Одеси від
24.03.2014 по справі №520/4646/13-а щодо
стягнення з Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області на користь ОСОБА_1
заборгованості по нарахованій за
період з 01.09.2008 по 30.11.2011 доплаті до
пенсії, з урахуванням індексу інфляції
з 01.12.2011, у розмірі 19099,88 гривень.

29.04.2014 року ГУ ДКСУ в Одеській області
повернуло без виконання виконавчий
лист Київського районного суду від
24.03.2014 р. по справі №520/4646/13-а та
зазначило наступне.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення,
визначаються «Порядком виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або боржників»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 у
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від ЗО січня 2013 р. № 845 із
змінами та доповненнями.

Що стосується рішень суду про
стягнення коштів з Пенсійного фонду
України та його територіальних
органів, Головне управління,
повідомляє наступне.

На ім'я органів Пенсійного фонду
України в органі Казначейства відкрито
лише рахунок 3719 «Рахунок для
зарахування коштів, які підлягають
розподілу за видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування».

Згідно з пунктом 2.1. Положення про рух
коштів єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 31.08.2011 №1077 та Постановою правління
Пенсійного Фонду України від 31.08.2011
№23-1, Пенсійний фонд України та його
територіальні органи відкривають в
органах Державного казначейства
України не бюджетні рахунки за
балансовим рахунком 3719 Плану рахунків
бухгалтерського обліку виконання
державного та місцевих бюджетів,
затвердженого наказом Державного
казначейства України від 28.11.2000 №119, для
зарахування та розподілу коштів
єдиного внеску та фінансових санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 8 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» кошти, що
надходять від сплати єдиного внеску та
застосування фінансових санкцій
відповідно до цього Закону, не можуть
зараховуватись до Державного бюджету
України, бюджетів інших рівнів та
використовуються на цілі, не
передбачені законодавством про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Таким чином, рахунки відкриті в органі
Казначейства, використовуються
виключно для зарахування коштів
єдиного внеску, а Положенням про рух
коштів не передбачено отримання,
фінансування та проведення видатків,
зокрема щодо оплати пенсій, підвищення
пенсій непрацюючим пенсіонерам,
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю тощо.

Фінансування пенсійних виплат та
видатків на утримання органів
Пенсійного Фонду України проводиться
не через рахунки відкриті в органах
Казначейства, а через рахунки, відкриті
в банках (пунктом 2 статті 76 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
передбачено, що «кошти Пенсійного
фонду зараховуються на єдиний рахунок
Пенсійного фонду і зберігаються на
окремих рахунках територіальних
органів Пенсійного фонду в
уповноваженому банку»).

Тобто, чинним законодавством не
передбачено повноважень органу
Казначейства на здійснення списання
коштів з рахунків боржника відкритих в
банківських установах, натомість такі
права мають органи Державної
виконавчої служби відповідно до
положень Закону України «Про виконавче
провадження» (а/с. 19-20).

Надаючи належну правову оцінку спірним
правовідносинам суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 267
КАС України суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових
рішень в адміністративних справах
здійснюється з метою реалізації
завдань адміністративного
судочинства. Суд займає активну
позицію не лише під час вирішення
публічно-правового спору, але й після
набрання судовим рішенням законної
сили.

КАС передбачає загальні та спеціальні
способи судового контролю. Загальні
спосо би контролю мають усі суди,
незалежно від спеціалізації, і вони
полягають у розгляді скарг на рішення,
дії чи бездіяльність державних
виконавців. Загальний судовий контроль
за виконанням судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, установленому ст. 181 КАС.

Суд, який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Особа, яка бере участь у справі, може
звернутися до суду із заявою щодо вста
новлення судового контролю за
виконанням судового рішення в
будь-який час після проголошення
постанови. Ця заява (клопотання)
передається судді, який розглядав
справу (поза автоматизованим
розподілом) і вирішується в межах того
самого про вадження. Нова
адміністративна справа не
оформляється.

У цьому випадку строк для надання звіту
встановлюється ухвалою суду. Цією
ухвалою може одночасно призначатися
судове засідання для розгляду звіту
суб'єкта владних повноважень.

За наслідками розгляду звіту суб'єкта
владних повноважень про виконання
постанови суду (звертаємо увагу:
постанови, а не судового рішення!) або у
разі неподання такого звіту суддя
своєю ухвалою (звертаємо увагу: суддя, а
не суд!) може встановити новий строк
подання звіту та накласти на винну
посадову особу, відповідальну за
виконання постанови, штраф у розмірі
від ста до трьохсот мінімальних
заробітних плат.

Судом встановлено, що спір позивача
про стягнення з Головного управління
Пенсійного фонду України в Одеській
області на користь ОСОБА_1
заборгованості по нарахованій за
період з 01.09.2008 по 30.11.2011 доплаті до
пенсії, з урахуванням індексу інфляції
з 01.12.2011, у розмірі 19099,88 гривень
розглядався Київським районним судом
м. Одеси (№520/4646/13), а отже, з урахуванням
приписів ст. 267 КАС України, саме в
рамках справи № 520/4646/13 повинно
вирішуватися питання про стягнення з
Головного управління Пенсійного фонду
України в Одеській області
заборгованості та встановлення
судового контролю за виконанням
судового рішення, яке набрало законної
сили.

Таким чином, суд, приходить до висновку,
що позивачем обраний неналежний
спосіб захисту свого порушеного права,
а отже позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 6-8, 71, 86, 128, 158-163, 167,
186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з моменту отримання копії
постанови з одночасним поданням її
копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя

Потоцька Н.В.

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

20 жовтня 2014 року.