Справа № 813/6541/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/39205/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Буської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року

у справі №813/6541/13-а

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1)

до Буської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (надалі - Буська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Львівській області)

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

встановив:

У серпні 2008 року позивач звернувся до
суду з позовом в якому поставлено
питання про скасування податкових
повідомлень-рішень від 15.08.2013 року
№/27/17-00 та №/28/17-00.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 15 січня 2014
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що подані позивачем
бухгалтерські документи не достатньо
відображають реальність здійснення
господарських операцій з
контрагентами, що виключає можливість
формування податкового кредиту та
валових витрат по господарських
операціях.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано, позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
№/27/17-00 та №/28/17-00 від 15
серпня 2013 року.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, колегія апеляційного суду
дійшла висновку щодо реальності
господарських операцій позивача з його
контрагентами у перевіряємому періоді,
в той час, як посадовими особами
податкового органу не було надано
належної оцінки первинним документам,
які підтверджують господарські
операції позивача з його
контрагентами. Отже, висновки,
викладені в акті перевірки, не
відповідають дійсним обставинам
справи, а оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є
необґрунтованими.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, Буська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Львівській області звернулась із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій
просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу позивач зазначає, що рішення
суду апеляційної інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи судом
надано правильно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими. Отже,
позивач просить залишити касаційну
скаргу без задоволення, а оскаржуване
судове рішення - без змін.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій контролюючим органом була
проведена планова виїзна
документальна перевірка дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства позивачем за період з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року, про що
складено акт №21/17-00/НОМЕР_1 від 05.08.2013
року.

Під час проведення перевірки, на думку
податкового органу, було встановлено
порушення позивачем: п.177.2 ст.177
Податкового кодексу України (надалі -
ПК України) в результаті чого
встановлено заниження чистого
оподатковуваного доходу, що призвело
до не нарахування та не перерахування
податку на дохід фізичних осіб за 2012
рік у сумі 129622,13грн.; п.185.1 ст.185, п.187.1
ст.187, п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України,
що призвело до завищення податкового
кредиту за 2012 рік у сумі 69166,67грн..

За наслідками проведеної перевірки
Буською ОДПІ ГУ Міндоходів у
Львівській області прийняті
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 15.08.2013 року:

- №/27/17-00, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
дохід фізичних осіб у сумі 129622,13грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 32405,53грн.;

- №/28/17-00, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 69166,67грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 34583,33грн.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджено матеріалами
справи, у період, що перевірявся,
позивачем було укладено ряд договорів,
а саме: з ТОВ «Сафір Маркет» договір
поставки №30501 від 03.05.2012 року; з ПП
«Голден Еліт Сервіс» договір поставки
№230401 від 23.04.2012 року; з ПП «Айс-Берг ТМ»
№9101 від 10.09.2012 року; з ТОВ «Валдівус»
договір купівлі-продажу №091012 від 09.10.2012
року; з ПП «Західбудстиль» договір
поставки №200101 від 20.01.2012 року; з ПП
«Домінанта-Еко» договір поставки №090301
від 09.03.2012 року; з ТОВ «Будколо» договір
поставки №0801 від 14.08.2012 року; з ТОВ
«Бізнес Лайф Лімітед» договір
поставки.

Відповідно до п.198.1, п.198.3 ст.198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не
включаються до складу валових витрат,
зокрема, витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Пунктом 167.1 статті 167 ПК України
передбачено, що ставка податку
становить 15 відсотків бази
оподаткування щодо доходів,
нарахованих (виплачених, наданих) (крім
випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5
цієї статті).

Як передбачено п.177.1, п.177.4 ст.177 ПК
України доходи фізичних осіб -
підприємців, отримані протягом
календарного року від провадження
господарської діяльності,
оподатковуються за ставками,
визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього
Кодексу. До переліку витрат,
безпосередньо пов'язаних з отриманням
доходів, належать документально
підтверджені витрати, що включаються
до витрат операційної діяльності
згідно з розділом III цього Кодексу.

Статтею ч.1. ч.2 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Під час розгляду справи судами
попередніх інстанцій були досліджені
первинні бухгалтерські документи на
підтвердження реальності вчинення
вищезазначених правочинів, а саме,
видаткові накладні, рахунок-фактури,
податкові накладні, банківські
виписки, картки складського обліку,
копії яких долучені до матеріалів
справи.

Крім того, судом апеляційної інстанції
під час розгляду справи було
встановлено, що з отриманої, від
вищезазначених контрагентів, дошки
букової позивачем виготовлялись
«боковини». Зазначений виріб
постачався позивачем ТОВ
«Західноукраїнський гольф та кантрі
клуб», на підставі договору №17/08/10 від
17.08.2010 року, відповідно до акту
перевірки. На підтвердження належного
виконання договору були досліджені
банківські виписки щодо руху коштів на
поточних рахунках позивача за період з
01.01.2012 року по 31.12.2012 року.

Також, відповідно до акту перевірки, та
як встановлено судом апеляційної
інстанції, позивачем, для здійснення
виробничої діяльності,
використовувалось виробниче
приміщення площею 1348,9м2,
транспортування товару здійснювалось
транспортом постачальника, відповідно
до наданих до перевірки податкових
накладних позивачем було нараховано до
сплату у бюджет податку у сумі 102880,92грн.

Таким чином, як вбачається з
вищевикладеного, колегією суддів
апеляційної інстанції вірно зазначено,
що податковим органом в ході
проведення перевірки не було надано
належної оцінки первинним документам,
що підтверджують господарські
операції позивача з його
контрагентами.

Доводи касаційної скарги не
спростовують зазначених висновків
суду.

За таких обставин, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
апеляційного суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Буської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області - залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов