Справа № 826/12658/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 11/300
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 жовтня 2014 року 16:01
№ 826/12658/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В., при
секретарі судового засідання Тур Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Форбс Капітал" до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень- рішень, за
участі представників сторін:

представника позивача Михайловського
Р.В.,

представників відповідача
Грембовського В.О., Кесь Н.Г.,

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 08.10.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ФОРБС КАПІТАЛ" (далі -
позивач) звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
22.04.2014 № 2, № 2, № 2, №
316/26551702.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03.09.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/12658/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03.09.2014 року
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні 08.10.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав, викладених у позовній заяві,
та просив задовольнити позов у повному
обсязі.

Представники відповідача заперечували
проти задоволення позовних вимог та
просили відмовити у задоволенні позову
повністю.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, встановив.

На підставі наказу відповідача № 357 від
31.01.2014, згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) була проведена виїзна планова
перевірка ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" () з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 17.08.2011 по
31.12.2012, за результатом якої складено акт
перевірки від 03.04.2014 № 294/26-55-22-02/37185939 (т.
1, арк. 21-59).

Відповідачем за результатами
перевірки встановлені наступні
порушення податкового законодавства
(т. 1, а.с. 58):

- пп. 135.5.15 п. 135.5 ст. 135 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 2 102 100,00 грн.;

- пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 «а» ст. 176 з
урахуванням пп. 170.2.2, 170.2.9 п. 170.2 ст. 170 ПК
України, в результаті чого не сплачено
до бюджету податок на доходи фізичних
осіб в сумі 56 566 974,48 грн.;

- ст. 51, п. 176.2 «б» ст. 176 ПК України, у
частині не відображення суми
додаткового доходу на користь фізичних
осіб, у податковому розрахунку за
формою 1-ДФ.

На підставі складеного акту перевірки
від 03.04.2014 № 294/26-55-22-02/37185939 податковим
органом винесені податкові
повідомлення-рішення від 22.04.2014:

- № 2, яким збільшено суму
грошового зобов'язання в розмірі 2 627
625,00 грн., з якої: за основним платежем - 2
102 100,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 525 525,00 грн. за платежем:
податок на прибуток, код платежу: 11021600
(т. 1, а.с. 10);

- № 2, яким визначено суму
грошового зобов'язання в розмірі 70 708
718,00 грн., з якої: за основним платежем - 56
566 974,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 14141 744,00 грн. за платежем:
податок на доходи фізичних осіб, код
платежу: 11010100; 133 (т. 1, а.с. 11);

- № 2, яким визначено суму
грошового зобов'язання в розмірі 510,00
грн., з якої: за основним платежем - 0,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 510,00 грн. за платежем:
податок на доходи фізичних осіб, код
платежу: 11010100; 133 (т. 1, а.с. 12);

- № 316/26551702, яким визначено суму
грошового зобов'язання в розмірі 26 026
324,00 грн., з якої: за основним платежем -
0,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 26 026 324,00 грн. за платежем:
податок на доходи фізичних осіб, код
платежу: 11010100; 133 (т. 1, а.с. 16).

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття відповідачем
оскаржуваних податкових повідомлень -
рішень стали:

- акт ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 12.10.2012 № 842/22-08/31663124 «Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
"Фасадрем-сервіс" () з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.06.2011 по
30.09.2012» (т. 1, а.с. 203-215).

Згідно даного акту, загальна
чисельність працюючих відповідно до
даних 1-ДФ - одна особа, фактично
відсутні трудові ресурси, виробниче
обладнання, сировина, матеріали для
здійснення основного виду діяльності.

ТОВ "Фасадрем-сервіс" станом на 09.10.2012 не
звітує, останній звіт був наданий за
травень 2012 року за юридичною та
фактичною адресою - 01023, м. Київ, вул.
Мечникова, 8, кв. 22, проте, за вказаною
адресою товариство не знаходиться, має
стан платника « 9» - направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням.

Крім того, відповідач звертає увагу, що
ТОВ "Фасадрем-сервіс" зверталося з
адміністративним позовом до ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним наказу на
проведення перевірки № 1514 від 10.10.2012;
визнання протиправними дій щодо
проведення перевірки за результатами
якої складено акт від 12.10.2012 №
842/22-08/31663124.

Проте, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.03.2013 № 2а-16447/12/2670 (т. 1, а.с. 216), залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.02.2014, яка набрала законної сили з
моменту проголошення (т. 1, а.с. 22-225), у
задоволенні позову ТОВ
"Фасадрем-сервіс" відмовлено повністю.

- Пояснення гр. ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 193-197).

Згідно даних пояснень, гр. ОСОБА_4
повідомив, що приблизно в лютому 2011
року погодився за щомісячну грошову
винагороду в розмірі 3500,00 грн.
підписувати довіреності, реєстраційні,
фінансово-господарські документи
підприємства, яке фактично ніякої
фінансово-господарської діяльності не
вело.

У звя'зку з чим, в березні 2011 року ОСОБА_4
підписав в якості керівника ТОВ
"Фасадрем-сервіс" пакет реєстраційних
документів ТОВ "Фасадрем-сервіс" та
довіреність на двох осіб, не читаючи їх
змісту.

Крім іншого, гр. ОСОБА_4 повідомив, що
згідно з реєстраційних даних він
займає посади засновника, директора та
головного бухгалтера ТОВ
"Фасадрем-сервіс", хоча фактично
ніякого бухгалтерського обліку не вів,
бо не має спеціального фаху та лише за
грошову винагороду підписував
документи.

- Висновок спеціаліста Центру судових і
спеціальних експертиз В.В. Павлова від
28.08.2012 № 394/1 (т. 1, а.с. 198-201) щодо
результатів проведеного порівняльного
дослідження підписів від імені ОСОБА_4
на наданих документах, згідно якого
підписи виконані ОСОБА_4

Виходячи з наведеного, податковий
орган дійшов висновку, що ТОВ
"Фасадрем-сервіс" здійснювало
діяльність спрямовану на здійснення
операцій пов'язаних з наданням
податкової вигоди третім особам.

Таким чином, у зв'язку з не
підтвердженням податкового кредиту з
ПДВ та валових витрат, у ТОВ
"Фасадрем-сервіс" відсутні об'єкти
оподаткування ПДВ та податком на
прибуток по операціях з продажу
товарів (послуг)
підприємствам-покупцям.

- Не утримання податку на доходи з
фізичних осіб із інвестиційного доходу
фізичних осіб - продавців цінних
паперів, а саме:

1) ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" придбало
інвестиційні сертифікати (без
документарна форма) шляхом
перерахування коштів на рахунок ОСОБА_6
(РНОКПП НОМЕР_1) загальною сумою 319 304 644,00
грн., згідно договорів купівлі-продажу
цінних паперів:

- № 2/13-12 від 23.02.2012 на суму 12 702 000,00 грн.;

- № 3/2-12 від 15.03.2012 на суму 15 000 000,00 грн.;

- № 5/1-12 від 22.03.2012 на суму 14 000 000,00 грн.;

- № 7/1-12 від 2703.2012 на суму 14 500 000,00 грн.;

- № 9/1-12 від 30.03.2012 на суму 10 000 000,00 грн.;

- № 10/2-12 від 02.04.2012 на суму 15 000 000,00 грн.;

- № 12/1-12 від 09.04.2012 на суму 16 884 000,00 грн.;

- № 13/1-12 від 12.04.2012 на суму 15 000 000,00 грн.;

- № 16/1-12 від 24.04.2012 на суму 15 000 000,00 грн.;

- № 17/2-12 від 27.04.2012 на суму 21 000 000,00 грн.;

- № 20/1-12 від 15.05.2012 на суму 15 000 000,00 грн.;

- № 23/2-12 від 29.05.2012 на суму 18 000 000,00 грн.;

- № 26/2-12 від 08.06.2012 на суму 19 589 000,00 грн.;

- № 29/2-12 від 20.06.2012 на суму 20 000 000,00 грн.;

- № 32/2-12 від 06.07.2012 на суму 18 000 000,00 грн.;

- № 35/3-12 від 17.07.2012 на суму 20 000 000,00 грн.;

- № 37/1-12 від 01.08.2012 на суму 17 000 000,00 грн.;

- № 39/1-12 від 15.08.2012 на суму 19 000 000,00 грн.;

- № 52/1-12 від 24.10.2012 на суму 5 000 000,00 грн.;

- № 55/1-1ДД від 29.10.2012 на суму 10 000 000,00 грн.;

- № 60/2-12 від 23.11.2012 на суму 8 629 644,00 грн.;

- № 3/2-12 від 15.03.2012 на суму 15 000 000,00 грн.

2) ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" придбало
інвестиційні сертифікати (без
документарна форма) шляхом
перерахування коштів на рахунок ОСОБА_7
(РНОКПП НОМЕР_2) загальною сумою 6 730 600,00
грн., згідно договорів купівлі-продажу
цінних паперів:

- № 45/3-12 від 19.09.2012 на суму 1 352 600,00 грн. (т.
2, а.с. 110-111);

- № 59/2-12 від 21.11.2012 на суму 5 089 500,00 грн. (т.
2, а.с. 116-117);

- № 61/6-12 від 28.11.2012 на суму 288 500,00 грн. (т. 2,
а.с. 125-126).

2) ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" придбало
інвестиційні сертифікати (без
документарна форма) шляхом
перерахування коштів на рахунок ОСОБА_8
загальною сумою 6 730 600,00 грн., згідно
договорів купівлі-продажу цінних
паперів:

- № 45/2-12 від 18.09.2012 на суму 1 352 600,00 грн. (т.
2, а.с. 87-88);

- № 59/1-12 від 21.11.2012 на суму 5 089 500,00 грн. (т.
2, а.с. 93-94);

- № 61/5-12 від 28.11.2012 на суму 288 500,00 грн. (т. 2,
а.с. 102-103).

Проте, ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" в порушення
норм податкового законодавства не
нарахувало, не утримало та не
перерахувало в бюджет (як податковий
агент) податок на доходи фізичних осіб
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Однак, ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" не
погоджується з податковими
повідомленнями - рішеннями від 22.04.2014 №
2, № 2, № 2, № 316/26551702, а
тому звернулося з відповідним позовом
до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, та враховуючи,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
суд прийшов до переконання про відмову
у задоволенні позовних вимог виходячи
з наступних міркувань.

Засади регулювання, організації,
ведення бухгалтерського обліку та
складання фінансової звітності в
Україні врегульовані Законом України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV
(далі - Закон № 996-XIV). Відповідно до
статті 9 розділу 3 Закону № 996-XIV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Господарські операції, як
зазначено в пункті 5 статті 9 цього
Закону, повинні бути відображені в
облікових регістрах у тому звітному
періоді, в якому вони були здійснені.
Відповідно до статті 11 Закону, на
основі даних бухгалтерського обліку
підприємства зобов'язані складати
фінансову звітність.

Як зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 № 742/11/13-11, з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємства або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясувати,
зокрема, такі обставини: рух активів у
процесі здійснення господарської
операції; установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг), спорудження
основних фондів, імпортом товарів
(послуг), понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку

Згідно частини 1 статті 3 Закону № 996-ХІV
метою ведення бухгалтерського обліку і
складання фінансової звітності є
надання користувачам для прийняття
рішень повної, правдивої та
неупередженої інформації про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
№ 996-ХІV підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Визначення терміну "первинний
документ" наведено у статті 1 Закону №
996-ХІV: первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Частиною 2 статті 9 даного Закону
встановлено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України,
прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 135.1 ст. 135 ПК України,
доходи, що враховуються при обчисленні
об'єкта оподаткування, включаються до
доходів звітного періоду за датою,
визначеною відповідно до статті 137, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з:

доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті;

інших доходів, які визначаються
відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за
винятком доходів, визначених у пункті
135.3 цієї статті та у статті 136 цього
Кодексу.

Згідно п. 135.2 ст. 135 ПК України, доходи
визначаються на підставі первинних
документів, що підтверджують отримання
платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Відповідно до пп. 135.5.15 п. 135.5 ст. 135, інші
доходи включають: інші доходи платника
податку за звітний податковий період.

Згідно пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України,
витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Крім того, відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1
ст. 14 ПК України, господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України
встановлено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу,
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Крім того, в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02.06.2011 зазначено, що судам
належить звертати особливу увагу на
дослідження обставин реальності
здійснення господарських операцій
платника податку, на підставі яких
таким платником були сформовані дані
податкового обліку. При цьому приймати
на підтвердження даних податкового
обліку можна лише достовірні первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

З метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати рух активів у процесі
здійснення господарської операції.

При цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції: договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, між ТОВ "ФОРБС
КАПІТАЛ" та ТОВ "ОЮ Барелла Ассет"
(продавець), в особі уповноваженої
особи Онашка Юрія Миколайовича було
укладено договір купівлі-продажу
цінних паперів № 1/1-12 ДД від 22.02.2012 (т. 2,
а.с. 71-72) на загальну кількість цінних
паперів - 12 штук загальною номінальною
вартістю цінних паперів - 12 000 000,00 грн., в
т.ч. простий вексель ТОВ
"Фасадрем-сервіс" (),
серія АА 2431891, номінальна вартість та
ціна 10 000 000,00 грн., дата складання -
22.02.2012, дата погашення - за
пред'явленням.

На підтвердження реальності
господарської операції за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: акт прийому-передачі цінних
паперів від 22.02.2012 до договору
купівлі-продажу цінних паперів № 1/1-12
ДД від 22.02.2012, згідно якого продавець
передав, а покупець прийняв цінні
папери; простий вексель серія АА 2431891 на
суму 10 000 000,00 грн. (т. 2, а.с. 73-74).

Крім цього, між ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" та
ТОВ "Фасадрем-сервіс" (покупець), в особі
директора ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу цінних паперів № 2/12-12
ДД від 23.02.2012 (т. 2, а.с. 75-76) на загальну
кількість цінних паперів - 1 штука
загальною номінальною вартістю цінних
паперів - 10 000 000,00 грн., а саме: простий
вексель ТОВ "Фасадрем-сервіс" (), серія АА 2431891, номінальна
вартість та ціна 10 000 000,00 грн., дата
складання - 22.02.2012, дата погашення - за
пред'явленням.

На підтвердження реальності
господарської операції за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: акт прийому-передачі цінних
паперів від 23.02.2012 до договору
купівлі-продажу цінних паперів № 2/12-12
ДД від 23.02.2012, згідно якого продавець
передав, а покупець прийняв цінні
папери; простий вексель серія АА 2431891 на
суму 10 000 000,00 грн. (т. 2, а.с. 77-78).

Крім того, між ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" та
ТОВ "ОЮ Барелла Ассет" (продавець), в
особі уповноваженої особи Онашка Юрія
Миколайовича було укладено договір
купівлі-продажу цінних паперів № 53/1-12
ДД від 25.10.2012 (т. 2, а.с. 79-80) на загальну
кількість цінних паперів - 2 штуки
загальною номінальною вартістю цінних
паперів - 335 500,00 грн., в т.ч. простий
вексель ТОВ "Фасадрем-сервіс" (), серія АА 2431892, номінальна
вартість та ціна 10 000 000,00 грн., дата
складання - 25.10.2012, дата погашення - за
пред'явленням.

На підтвердження реальності
господарської операції за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: акт прийому-передачі цінних
паперів від 25.10.2012 до договору
купівлі-продажу цінних паперів № 53/1-12
ДД від 25.10.2012, згідно якого продавець
передав, а покупець прийняв цінні
папери; простий вексель серія АА 2431892 на
суму 10 000 000,00 грн. (т. 2, а.с. 81-82).

Крім цього, між ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" та
ТОВ "Фасадрем-сервіс" (покупець), в особі
директора ОСОБА_4 було укладено договір
купівлі-продажу цінних паперів № 53/3-12
ДД від 25.10.2012 (т. 2, а.с. 83-84) на загальну
кількість цінних паперів - 1 штука
загальною номінальною вартістю цінних
паперів - 10 000 000,00 грн., а саме:
простий вексель ТОВ "Фасадрем-сервіс"
(), серія АА 2431892,
номінальна вартість та ціна 10 000
000,00 грн., дата складання - 22.02.2012, дата
погашення - за пред'явленням.

На підтвердження реальності
господарської операції за вище
зазначеним договором позивачем надано
до суду: акт прийому-передачі цінних
паперів від 25.10.2012 до договору
купівлі-продажу цінних паперів № 53/3-12
ДД від 25.10.2012, згідно якого продавець
передав, а покупець прийняв цінні
папери; простий вексель серія АА 2431892 на
суму 10 000 000,00 грн. (т. 2, а.с. 85-86).

Як вбачається із матеріалів справи,
договори та акти від імені з ТОВ
"Фасадрем-сервіс" підписані ОСОБА_4, в
той час як, згідно його пояснень, дана
особа за матеріальну винагороду
погодилась зареєструватися директором
та засновником ТОВ "Фасадрем-сервіс"
без мети здійснення
фінансово-господарської діяльності
товариства, а тому лише за грошову
винагороду в розмірі 3500,00 грн./міс.
підписував документи не читаючи їх
змісту.

Таким чином, позивачем не надано
жодного доказу на підтвердження
наявності повноважень у ОСОБА_4
підписувати договори та акти від імені
ТОВ "Фасадрем-сервіс", в той час як
відповідач надав суду пояснення ОСОБА_4
(т. 1 а.с. 193-197), висновок спеціаліста (т. 1,
а.с. 198-201), акт про відсутність ТОВ
"Фасадрем-сервіс" за місцезнаходженням
від 10.10.2012 (т. 1, а.с. 202), акт перевірки ТОВ
"Фасадрем-сервіс" від 12.10.2012 (т. 1, а.с.
203-215), постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
29.03.2013 № 2а-16447/12/2670 (т. 1, а.с. 216), залишену
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 27.02.2014, яка набрала законної сили з
моменту проголошення (т. 1, а.с. 22-225).

Здійснюючи правовий аналіз
обґрунтованості висновків податкового
органу щодо нікчемності правочинів,
укладених між позивачем та
контрагентами, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно Інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 № 1936/11/13-11 вбачається, що сама
собою наявність окремих документів не
є підставою для висновків про
реальність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю не мали
місце. Наявність формально складених,
але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

Таким чином, необхідними умовами для
визнання угоди недійсною є її
укладання з метою, що завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства та наявність умислу хоча б
у однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків.

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оскаржуваний правочин). До
оскаржуваних правочинів належить
зокрема фіктивний правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним (ст. 234 ЦК
України).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

У складі цивільного правопорушення,
передбаченого ст. 228 ЦК України
міститься обов'язкова ознака -
специфічна мета - порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Наявність мети,
включеної до складу правопорушення
підлягає обов'язковому доведенню.

Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника -
фізичної особи, яка на момент укладання
угоди виконувала представницькі
функції за статутом (положенням) або за
довіреністю. Слід зазначити, що
наявність мети зазначеної в диспозиції
ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину. Такі обставши можуть бути
доведені лише обвинувальним вироком.

Статтею 207 Господарського кодексу
України передбачено, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.
Недійсною може бути визнано також
нікчемну умову господарського
зобов'язання, яка самостійно або в
поєднанні з іншими умовами
зобов'язання порушує права та законні
інтереси другої сторони або третіх
осіб. Нікчемними визнаються, зокрема,
такі умови типових договорів і
договорів приєднання, що: виключають
або обмежують відповідальність
виробника продукції, виконавця робіт
(послуг) або взагалі не покладають на
зобов'язану сторону певних обов'язків;
допускають односторонню відмову від
зобов'язання з боку виконавця або
односторонню зміну виконавцем його
умов; вимагають від одержувача товару
(послуги) сплати непропорційно
великого розміру санкцій у разі
відмови його від договору і не
встановлюють аналогічної санкції для
виконавця.

Таким чином, необхідними умовами для
визнання угоди недійсною є її
укладання з метою, що завідомо
суперечною інтересам держави і
суспільства та наявність умислу хоча б
у однієї із сторін щодо настання
відповідних наслідків.

При цьому, згідно з позицією Верховного
Суду України (справа № 21-421а11), первинні
документи, підписані невстановленими
особами, не можуть бути підставою для
формування податкового кредиту.

Таким чином, надані позивачем
документи не дають можливості
встановити реальність здійснених
операцій та факт використання в
господарській діяльності позивача, а
лише фіксують господарські операції з
вищезазначеним контрагентом, оскільки,
договори та акти прийому-передачі
цінних паперів (простих векселів) від
імені ТОВ "Фасадрем-сервіс" підписані
та виконані ОСОБА_4, який у власних
поясненнях, спростовував свою
причетність до
фінансово-господарської діяльності
даного товариства та стверджував, що
лише підписував документи за грошову
винагороду.

З огляду на зазначене, податковий орган
дійшов вірного висновку про те, що
взаємовідносини між ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ"
та ТОВ "Фасадрем-сервіс" не спричиняють
реального настання правових наслідків,
укладені позивачем з ТОВ
"Фасадрем-сервіс" договори та інші
первинні документи не мають юридичної
сили первинних документів, оскільки не
відповідають вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та Положенню "Про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, що унеможливлює їх
відображення в регістрах
бухгалтерського та податкового обліку,
у податковій звітності.

Таким чином, суд погоджується з
висновком державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві, що операції, згідно договорів
купівлі-продажу цінних паперів між ТОВ
"ФОРБС КАПІТАЛ" та ТОВ "Фасадрем-сервіс"
не є операціями з цінними паперами,
оскільки, діяльність та ТОВ
"Фасадрем-сервіс" має ознаки
«фіктивності», а тому отримання коштів
ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" від ТОВ
"Фасадрем-сервіс" є отриманням доходів
з інших джерел.

Ураховуючи наведене та керуючись
статтями 241- 243 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку, що
господарські операції між позивачем та
його контрагентом не мали товарного
характеру, не спрямовані на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені договором, а оформлені лише
документально, що, в свою чергу,
призвело до встановлення податковим
органом порушень норм податкового
законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовної вимоги про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
22.04.2014 № 2, оскільки, відсутні
підстави для її задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
22.04.2014 № 2, № 2, № 316/26551702 суд
зазначає наступне.

Як вбачається з акту перевірки,
контролюючим органом зазначено, що
позивачем, як податковим агентом, не
нараховано, не утримано та не
перераховано в бюджет податок на
доходи фізичних осіб (ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8) в розмірі 56 566 974,48 грн., згідно
договорів купівлі-продажу цінних
паперів.

Крім цього, як вбачається з позовної
заяви, позивач вважає, що не повинен був
нараховувати, утримувати та
перераховувати в бюджет податок на
доходи фізичних осіб (ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8) в розмірі 56 566 974,48 грн., згідно
договорів купівлі-продажу цінних
паперів та зазначає, що витрати
вищевказаних осіб на придбання цінних
паперів підтверджуються простими
векселями.

Крім того, суд звертає увагу, що
позивачем були надані до суду лише
договори з супутніми документами по
взаємовідносинах із ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в
т.ч. як документи щодо відносин із
ОСОБА_6 до суду не були надані.

Вирішуючи даний спір по суті, суд
виходив з наступного.

Оподаткування інвестиційного прибутку
визначено в п. 170.2 ст. 170 ПК України.

Відповідно до пп. 170.2.2 п. 172.2 ст. 170 ПК
України, інвестиційний прибуток
розраховується як позитивна різниця
між доходом, отриманим платником
податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що визначається із суми
витрат на придбання такого активу з
урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6
цього пункту (крім операцій з
деривативами).

Згідно пп. 170.2.9 п. 170.2 ст. 170 ПК України,
податковим агентом платника податку,
який здійснює операції з
інвестиційними активами з
використанням послуг професійного
торговця цінними паперами, включаючи
банк, є такий професійний торговець
(крім операцій з цінними паперами,
визначеними у підпункті 165.1.52 пункту 165.1
статті 165 цього Кодексу).

Методика визначення інвестиційного
прибутку професійним торговцем
цінними паперами при виконанні функцій
податкового агента встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
фінансової політики, спільно з
Національною комісією з цінних паперів
та фондового ринку.

Відповідно до пп. 14.1.180 п. 14 .1 ст. 14 ПК
України, податковий агент щодо податку
на доходи фізичних осіб - юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

Згідно пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України,
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 167.1 ст. 167 ПК України визначено,
що ставка податку становить 15
відсотків бази оподаткування щодо
доходів, нарахованих (виплачених,
наданих) (крім випадків, визначених у
пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті), у тому
числі, але не виключно у формі
заробітної плати, інших заохочувальних
та компенсаційних виплат або інших
виплат і винагород, які нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику у
зв'язку з трудовими відносинами та за
цивільно-правовими договорами; виграшу
в державну та недержавну грошову
лотерею, виграш гравця (учасника),
отриманий від організатора азартної
гри. Якщо база оподаткування, яка
визначена з урахуванням норм пункту 164.6
статті 164 цього розділу щодо доходів,
зазначених в абзаці першому цього
пункту, в календарному місяці
перевищує десятикратний розмір
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
звітного податкового року, до суми
такого перевищення застосовується
ставка 17 відсотків.

Відповідно до п. 1.3 Методики визначення
інвестиційного прибутку професійним
торговцем цінними паперами при
виконанні функцій податкового агента,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 22.11.2011 № 1484 та
рішення Державної комісії з цінних
паперів та фондового ринку від 22.11.2011 №
1689, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 24 січня 2012 р. за № 100/20413,
податковий агент - вживається у
значенні терміна "податковий агент
щодо податку на доходи фізичних осіб",
наведеному в підпункті 14.1.180 пункту 14.1
статті 14 розділу I Податкового кодексу
України, та одночасно означає торговця
цінними паперами (його філію,
відділення, інший відокремлений
підрозділ), який діє на підставі
договору, укладеного з платником
податку.

Таким чином, в даному випадку
податковим агентом, згідно договорів
купівлі-продажу цінних паперів між ТОВ
"ФОРБС КАПІТАЛ" та фізичними особами
(ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8) є ТОВ "ФОРБС
КАПІТАЛ", а, відтак, обов'язок щодо
нараховування, утримання та
перерахування в бюджет податку на
доходи фізичних осіб покладається саме
на позивача.

Згідно п. 176.2 «а» ст. 176 ПК України, особи,
які відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до п. 176.2 «б» ст. 176 ПК
України, особи, які відповідно до цього
Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані подавати у строки,
встановлені цим Кодексом для
податкового кварталу, податковий
розрахунок суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, а також суми утриманого з них
податку до контролюючого органу за
місцем свого розташування. Такий
розрахунок подається лише у разі
нарахування сум зазначених доходів
платнику податку податковим агентом
протягом звітного періоду.
Запровадження інших форм звітності з
зазначених питань не допускається.

Згідно п. 2.5 Методики, результат
(інвестиційний прибуток або збиток) від
операції з кожним окремим пакетом
цінних паперів розраховується як
різниця між доходом, отриманим
платником податку від продажу окремого
пакета цінних паперів, та його
вартістю, що визначається як сума
витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого окремого пакета
цінних паперів з урахуванням розділу III
цієї Методики.

Відповідно до п. 2.13 Методики, витрати на
придбання інвестиційного активу
включають документально підтверджені
первинними документами суми
компенсації вартості інвестиційного
активу (у тому числі витрати, понесені
шляхом обміну на інший інвестиційний
актив) та інші витрати з урахуванням
норм цієї Методики.

Згідно п. 3.5 Методики, як документальне
підтвердження витрат платником
податку повинні бути надані оригінали
або належно оформлені копії первинних
документів, на підставі яких платник
податку здійснив відповідні витрати, а
також документів, що підтверджують
факт переходу права власності платника
податку на відповідні пакети цінних
паперів, факт та суму сплати
відповідних витрат. У випадку надання
платником податку оригіналів
документів податковий агент
зобов'язаний зберігати належно
оформлені копії таких документів
протягом строку давності,
встановленого Податковим кодексом
України.

Згідно п. 2 «д» ч. 5 ст. 3 Закону України
"Про цінні папери та фондовий ринок" від
23.02.2006 № 3480-IV, боргові цінні папери -
цінні папери, що посвідчують відносини
позики і передбачають зобов'язання
емітента сплатити у визначений строк
кошти, передати товари або надати
послуги відповідно до зобов'язання. До
боргових цінних паперів відносяться:
векселі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1087 Цивільного
кодексу України, розрахунки за участю
фізичних осіб, не пов'язані із
здійсненням ними підприємницької
діяльності, можуть провадитися у
готівковій або в безготівковій формі
за допомогою розрахункових документів
у електронному або паперовому вигляді.

Згідно п. 1.35 ст. 1 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" від 05.04.2011 № 2346-III,
розрахунковий документ - документ на
переказ коштів, що використовується
для ініціювання переказу з рахунка
платника на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 1.36 ст. 1 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні", розрахунковий чек -
паперовий розрахунковий документ, що
містить нічим не обумовлене
розпорядження платника банку, що його
обслуговує, провести переказ суми
коштів на користь визначеного в ньому
отримувача.

Крім цього, згідно ч. 3 ст. 341
Господарського кодексу України,
безготівкові розрахунки можуть
здійснюватися у формі платіжних
доручень, платіжних вимог,
вимог-доручень, векселів, чеків,
банківських платіжних карток та інших
дебетових і кредитових платіжних
інструментів, що застосовуються у
міжнародній банківській практиці.

Проте, відповідно до ст. 1
Господарського кодексу України
зазначено, що цей Кодекс визначає
основні засади господарювання в
Україні і регулює господарські
відносини, що виникають у процесі
організації та здійснення
господарської діяльності між
суб'єктами господарювання, а також між
цими суб'єктами та іншими учасниками
відносин у сфері господарювання, в т.ч.
як в даному випадку, такі розрахунки
проводилися фізичними особами, які не є
суб'єктами господарювання.

Крім цього, як підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_8, купуючи у
ТОВ «Фондова компанія «Магнат Інвест»
інвестиційні сертифікати, які в
подальшому були продані ТОВ "ФОРБС
КАПІТАЛ", не поніс жодних витрат,
оскільки, розрахувався простими
векселями серія АА № 2628243 (т. 2, а.с. 100),
серія АА № 2628244 (т. 2, а.с. 101), серія АА №
2628245 (т. 2, а.с. 109) дата пред'явлення яких -
20.11.2020, отже, лише 20.11.2020 ОСОБА_8 понесе
витрати на придбання цінних паперів.

Відтак, на момент укладання договорів
між ТОВ "ФОРБС КАПІТАЛ" та ОСОБА_8,
останній не поніс жодних витрат та лише
отримав дохід від продажу цінних
паперів.

Крім того, ОСОБА_7 також розраховувався
простими векселями серія АА № 2628193 (т. 2,
а.с. 123), серія АА № 2628194 (т. 2, а.с. 124), дата
пред'явлення яких - 20.11.2020, а тому ОСОБА_7
на момент укладання договорів з ТОВ
"ФОРБС КАПІТАЛ" не поніс жодних витрат
та лише отримав дохід від продажу
цінних паперів, оскільки, його
зобов'язання перед продавцем цінних
паперів (ТОВ «Фондова компанія «Магнат
Інвест») настануть лише 20.11.2020.

Таким чином, враховуючи положення ч. 1
ст. 71 КАС України, якою передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу,
суд дійшов висновку, що позивачем не
доведена протиправність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень від
22.04.2014 № 2, № 2, № 316/26551702, а
тому відсутні підстави для їх
скасування.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Відмовити у задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФОРБС КАПІТАЛ"
повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ФОРБС КАПІТАЛ" () решту суми судового збору
у розмірі 4383,80 грн. (чотири тисячі
триста вісімдесят три грн. 80 коп.) на
розрахунковий рахунок № 4007 у ГУ
ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019,
код класифікації доходів бюджету 22030001.

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
Н.В. Клочкова

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 13 жовтня 2014 року.