Справа № 808/5835/14
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

16 жовтня 2014 року (о 11 год. 15 хв.) Справа №
808/5835/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суду складі:

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря судового засідання
Батечко М.Д.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Південного районного центру
зайнятості м. Запоріжжя

до ОСОБА_1

про стягнення незаконно отриманого
матеріального забезпечення

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Південний районний
центр зайнятості м. Запоріжжя (далі -
Південний РЦЗ м. Запоріжжя, позивач)
звернувся до Запорізького окружного
адміністративного суду (далі - суд) із
позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1,
відповідач), в якому просить стягнути з
відповідача незаконно отриману
допомогу по безробіттю у розмірі 1 102,89
грн.

Позовні вимоги обґрунтовує Законом
України «Про зайнятість населення»,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» та зазначає, що
ОСОБА_1 була зареєстрована 25.01.2006 як
така, що шукає роботу, на підставі заяви
їй було надано статус безробітного та
призначено виплату допомоги по
безробіттю. Перевіркою щодо факту
перебування у трудових відносинах та
даних щодо отримання доходу
встановлено факт укладення між ОСОБА_1
та КУ «Обласний клінічний
ендокринологічний диспансер» трудових
угод (цивільно-правових договорів) про
надання бухгалтерських послуг з 06.11.2006
строком на 1 місяць та з 06.12.2006 строком
на один місяць, тобто під час
перебування на обліку та отримання
допомоги по безробіттю (акт від 11.07.2014
№154). Вважає, що оскільки відповідач
приховав від служби зайнятості факт
працевлаштування, відповідач
незаконно отримав матеріальне
забезпечення у загальній сумі 1 102,89
грн. На підставі викладеного, просить
позов задовольнити та стягнути з
відповідача вказану суму
заборгованості.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, проте 16.10.2014
надав до суду клопотання (вх. № 39995) про
розгляд справи без його участі. Позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про час та дату судового
засідання був повідомлений належним
чином. Заперечення на адресу суду не
надходили.

Рекомендоване поштове відправлення,
яке містило ухвалу про відкриття
провадження в адміністративній справі,
надсилалось відповідачу за його місцем
проживання, зазначеним
адресно-довідковим УДМС в Запорізькій
області, було повернуто до суду, а
відтак на підставі ст.ст. 33, 167 КАС
України вважається таким, що було
вручено відповідачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу по суті без
участі сторін, за наявними у справі
матеріалами.

У зв'язку із неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
на підставі приписів ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст.
41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, судом
встановлені наступні обставини.

На підставі наказу від 02.12.2005 №12-0 «Про
реорганізацію Запорізького міського
центру зайнятості» було створено
Південний РЦЗ м. Запоріжжя на базі
Жовтневого та Комунарського районних
центрів зайнятості м. Запоріжжя (п.1.1).

01.02.2006 ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) звернувся до Комунарського
районного центру зайнятості м.
Запоріжжя із заявою про надання
статусу безробітного, у якій зазначив,
що не зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію не
отримує.

Із матеріалів справи вбачається, що
наказом Південного РЦЗ м. Запоріжжя від
01.02.2006 №НТ060201 відповідачу надано
статус безробітного та призначено
допомогу по безробіттю, виплату
допомоги по безробіттю розпочато з
01.02.2006.

26.06.2014 на адресу позивача надійшов лист
від 26.06.2014 №5197/09 Управління пенсійного
фонду України в Комунарському районі м.
Запоріжжя, у якому повідомлялось, що
при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, виявлено факт
працевлаштування з листопада по
грудень 2006 року у Комунальній установі
«Обласний клінічний ендокринологічний
диспансер» у період отримання допомоги
по безробіттю з 01.02.2006 по 08.01.2007.

Заступником начальника відділу
взаємодії з роботодавцями Південного
РЦЗ проведено перевірку щодо факту
перебування у трудових відносинах
(періоду роботи) та даних щодо
отримання доходу відповідача, про що
складено Акту від 11.07.2014 №154 (далі - Акт)
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття». Розслідуванням
встановлено, що між головним лікарем КУ
«Обласний клінічний ендокринологічний
диспансер» та громадянкою ОСОБА_1 було
укладено трудові угоди від 06.11.2006 та від
06.12.2006, строк дії на 1 місяць (п.10 Угоди). В
Акті зазначено, що згідно актів
виконаних робіт нарахована винагорода
у розмірі 700,00 грн., а на підставі
вказаних актів ОСОБА_1 отримала
винагороду за листопад 2006 року у
розмірі 596,82 грн. та за грудень 2006 року у
розмірі 589,79 грн.

Відповідно до Довідки Південного РЦЗ м.
Запоріжжя за період листопада по
грудень 2006 року ОСОБА_1 виплачено
матеріальну допомогу у сумі 1 102,89 грн.

Листом від 14.07.2014 №1376 позивачем на
адресу відповідача направлено
Претензію про відшкодування коштів на
суму 1 102,89 грн. та копію наказу від 14.07.2014
№146 щодо відшкодування коштів,
отриманих незаконним (обманним) шляхом,
як допомога по безробіттю.
Рекомендоване поштове відправлення,
яке містило вищевказану претензію та
копію наказу від 14.07.2014 №146, надсилалось
відповідачу за його місцем проживання,
але було повернуто на адресу
Південного РЦЗ із відміткою поштового
відділення «за закінченням терміну
зберігання».

20.08.2014 позивачем повторно направлено на
адресу ОСОБА_1 претензію про
відшкодування коштів на суму 1 102,89 грн.
та копію наказу від 14.07.2014 №146 щодо
відшкодування коштів, отриманих
незаконним (обманним) шляхом, як
допомога по безробіттю, які отримані
відповідачем особисто 23.08.2014, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, копія якого міститься в
матеріалах адміністративного справи.

У зв'язку з несплатою відповідачем
вказаної суми заборгованості у
добровільному порядку Південний РЦЗ
звернувся із позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми законодавства,
суд вважає адміністративний позов
таким, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення» №803-ХХІ від
01.03.1991 (чинного на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон
України №803-ХХІ) безробітні - це
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів.

Згідно пп. а п.3 ст.1 Закону України
№803-ХІІ в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах, зокрема, працюючі
по найму на умовах повного або
неповного робочого дня (тижня) на
підприємствах, в установах і
організаціях, незалежно від форм
власності, у міжнародних та іноземних
організаціях в Україні і за кордоном.

Правові, фінансові та організаційні
засади загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття визначає Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III
(далі - Закон № 1533-III).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону № 1533-III
право на допомогу по безробіттю
залежно від страхового стажу мають
застраховані особи, визнані в
установленому порядку безробітними,
страховий стаж яких протягом 12 місяців,
що передували реєстрації особи як
безробітної, становить не менше ніж
шість місяців за даними Державного
реєстру загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини 5 статті 31 Закону №
1533-III встановлено, що тривалість
виплати допомоги по безробіттю,
матеріальної допомоги у період
професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації скорочується на строк до
90 календарних днів у разі приховування
відомостей про працевлаштування на
тимчасову роботу (у тому числі за
межами України) або здійснення іншої
діяльності за винагороду в період
одержання допомоги по безробіттю.

За змістом ч. 2, 3 ст. 36 Закону № 1533-III
застраховані особи, зареєстровані в
установленому порядку як безробітні,
зобов'язані своєчасно подавати
відомості про обставини, що впливають
на умови виплати їм забезпечення та
надання соціальних послуг. Сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 1.2 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого Наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 № 307 (далі -
Порядок №307) допомога по безробіттю, у
тому числі одноразова її виплата для
організації безробітними
підприємницької діяльності надається
застрахованим та незастрахованим
особам, визнаним у встановленому
порядку безробітними.

Згідно з пп. 1 п. 5.5. Порядку № 307 виплата
допомоги по безробіттю припиняється у
разі працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Із матеріалів справ судом встановлено,
що під час перебування на обліку та
отримання допомоги по безробіттю
відповідачем було укладено трудові
угоди, на підставі яких отримано
винагороду.

Пунктом 6.14 Порядку № 307 передбачено, що
якщо під час одержання допомоги по
безробіттю безробітний своєчасно не
подав відомості про обставини, що
впливають на умови її виплати, у тому
числі встановлені під час
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення, з безробітного
стягується сума виплаченої допомоги по
безробіттю з моменту виникнення цих
обставин. Якщо безробітний відмовився
добровільно повернути зазначені кошти,
то питання щодо їх повернення
вирішується у судовому порядку. Сума
виплаченої допомоги по безробіттю
підтверджується відповідною довідкою
центру зайнятості, що підписується
керівником, головним бухгалтером та
скріплюється печаткою.

Відповідно до Довідки Південного РЦЗ м.
Запоріжжя за період листопада по
грудень 2006 року ОСОБА_1 виплачено
матеріальну допомогу у сумі 1 102,89 грн.

Відповідно до пункту 7 спільного наказу
Міністерства праці та соціальної
політики, Державної податкової
адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62
«Про затвердження порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним» рішення про
повернення коштів особою чи
роботодавцем оформлюється наказом.
Протягом двох робочих днів після
прийняття рішення центр зайнятості
надсилає особі чи роботодавцю
рекомендованим листом повідомлення
про необхідність протягом 15
календарних днів з дня отримання
повідомлення повернути незаконно
виплачені кошти.

Згідно з пунктом 9 наказу від 13.02.2009 №
60/62 рішення центру зайнятості щодо
повернення коштів може бути оскаржено
в центрі зайнятості вищого рівня або в
судовому порядку.

Як встановлено матеріалами справи,
копію наказу від 14.07.2014 №146 щодо
відшкодування коштів, отриманих
незаконним (обманним) шляхом, як
допомога по безробіттю отримано
відповідачем особисто 23.08.2014, ані в
судовому порядку, ані до органів центру
зайнятості вищого рівня вказаний наказ
відповідачем оскаржено не було.

На момент розгляду справи в суді
незаконно отриману допомогу по
безробіттю у розмірі 1 102,89 грн.
відповідачем не повернуто,
заборгованість не погашена, доказів
протилежного відповідач суду не надав.
Проти позову відповідач не заперечив.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем - фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Південного
районного центру зайнятості м.
Запоріжжя 1 102,89 грн. (одну тисячу сто дві
гривні 89 копійок) незаконно отриманої
допомоги по безробіттю на р/р 4280,
код отримувача 35888544, банк - ГУ ДКСУ у
Запорізькій області, МФО 813015.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання такої постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Батрак