Справа № 826/9573/14
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9573/14
Головуючий у 1-й інстанції: Катющенко
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.,

суддів - Бєлової
Л.В.,

Міщука М.С.,

при секретарі судового засідання:
Мотилю В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08 липня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Державного агентства земельних
ресурсів України, третя особа:
Управління Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

04 липня 2014 року ОСОБА_3 (далі по тексту -
позивач) звернувся до суду з позовом до
Державного агентства земельних
ресурсів України, третя особа:
Управління Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області, в якому просив суд: стягнути з
Державного агентства земельних
ресурсів України на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 01.02.2008 року по 04.06.2014
року в розмірі 198 863,35 грн. з урахуванням
належних до утримання обов'язкових
відрахувань.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 липня 2014 року
адміністративний позов залишено без
розгляду.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, ухвалу та направити справу до
суду першої інстанції для продовження
розгляду. В своїй апеляційній скарзі
апелянт посилається на порушення судом
норм права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з`явились у судове
засідання, перевіривши за матеріалами
справи наведені у апеляційних скаргах
доводи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної
ухвали, залишаючи позовну заяву без
розгляду, суд першої інстанції виходив
з того, що позивачем пропущено строк
звернення до адміністративного суду та
не вказано поважних причин для
поновлення такого строку.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не може
погодитися з наступних підстав.

Відповідно частини першої статті 99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 КАС України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 99 КАС
України для захисту прав, свобод та
інтересів особи цим Кодексом та іншими
законами можуть встановлюватися інші
строки для звернення до суду, які, якщо
не встановлено інше, обчислюються з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів. Для
звернення до суду у справах щодо
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби встановлюється місячний строк.

Окрім того, відповідно до частини
першої та другої статті 233 Кодексу
законів про працю України працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

У разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Наведене узгоджується з рішенням
Конституційного Суду України від 15
жовтня 2013 року № 8-рп/2013, в якому
Конституційний Суд України дійшов
висновку, що у разі порушення
роботодавцем законодавства про оплату
праці не обмежується будь-яким строком
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати, що йому
належить, тобто усіх виплат, на які
працівник має право згідно з умовами
трудового договору і відповідно до
державних гарантій, встановлених
законодавством, незалежно від того, чи
було здійснене роботодавцем
нарахування таких виплат.

Відповідно до частини 2 статті 235
Кодексу законів про працю України При
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу.

Статтею 236 Кодексу законів про працю
України передбачено, що у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різницю в заробітку за час
затримки.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом позовних вимог ОСОБА_3 є
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 01.02.2008
року по 04.06.2014 року

Як вбачається з доданої до позовної
заяви постанови Київського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року у справі № 2а-4210/09/1070
адміністративний позов ОСОБА_3
задоволено частково, визнано
протиправним та скасовано наказ голови
Державного агентства земельних
ресурсів України від 31 січня 2008 року №
18-кт про звільнення ОСОБА_3 від
виконання обов'язків начальника
управління земельних ресурсів у
Києво-Святошинському районі Київської
області.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 жовтня 2012
року постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 05 червня 2014 року
постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 лютого 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 жовтня 2012
року в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про поновлення ОСОБА_3
на посаді начальника управління
земельних ресурсів у
Києво-Святошинському районі Київської
області скасовано та в цій частині
ухвалено нове рішення, яким зобов'язано
Державне агентство земельних ресурсів
України видати наказ про поновлення
ОСОБА_3 на посаді начальника Управління
земельних ресурсів у
Києво-Святошинському районі Київської
області з 01 лютого 2008 року. В іншій
частині постанову Київського
окружного адміністративного суду від 02
лютого 2012 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03 жовтня 2012 року залишено без змін.

З наведеного вбачається, що позивач був
поновлений на роботі, однак рішення
щодо виплати середнього заробітку за
час вимушеного прогулу не приймалось.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позивач мав право звернутись
до суду з позовом про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу 04.07.2014 року, оскільки
відповідно до зазначених законодавчих
норм та рішення Конституційного Суду
України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013
звернення працівника до суду з позовом
про стягнення заробітної плати не
обмежується будь-яким строком.

Враховуючи наведене, судова колегія не
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо пропуску позивачем
строку звернення до суду.

Згідно зі ст. 199 КАС України, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції,
суд апеляційної інстанції має право
скасувати ухвалу суду і постановити
нову з направленням справи до суду
першої інстанції для продовження
розгляду справи.

За таких підстав апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, а ухвалу суду
першої інстанції - скасувати з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження судового
розгляду.

Керуючись статтями 195, 199, 204, 205, 206 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 липня 2014 року -
скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3 до Державного
агентства земельних ресурсів України,
третя особа: Управління
Держземагентства у
Києво-Святошинському районі Київської
області про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
направити до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і не підлягає
оскарженню, як така що не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді:

Ухвала складена у повному обсязі
20.10.2014р.

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.