Справа № 712/10099/14-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу управління пенсійного фонду
України в місті Черкасах Черкаської
області на постанову Соснівського
районного суду міста Черкаси від 30
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління пенсійного фонду України в
місті Черкасах Черкаської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до
управління пенсійного фонду України в
місті Черкасах Черкаської області, в
якому просила суд визнати
протиправними дії відповідача щодо
неврахування сум нарахованої та
виплаченої матеріальної допомоги при
призначенні позивачу пенсії, та
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в місті Черкаси
Черкаської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації.

Постановою Соснівського районного
суду міста Черкаси від 30 липня 2014 року
позов задоволено - зобов»язано
управління Пенсійного Фонду України в
м.Черкаси Черкаської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації починаючи з 03 січня 2014
року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
місті Черкасах Черкаської області та
отримує пенсію за віком, як державний
службовець, відповідно до Закону
України "Про державну службу" з 03.10.2012
року.

Так, отримавши від Департаменту
соціальної політики Черкаської
міської ради і їй надано довідку від
01.07.2014 року № 987/28-5/10 про складові
заробітної плати, позивач звернулася
до відповідача із заявою про
перерахунок пенсії з урахуванням
виплат матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань.

Листом від 03.07.2014 року № 350/Ч-10
управління Пенсійного фонду України у
м. Черкасах позивачу було відмовлено у
здійсненні відповідного перерахунку.

У зв'язку із цим позивач звернулася до
суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
включається до складу заробітної плати
державного службовця, враховується при
обчисленні розміру його пенсії.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на незаконність судового
рішення, зазначив про відсутність
підстав для проведення перерахунку
пенсії позивачу, оскільки чинним
законодавством не передбачено
врахування в заробіток для обчислення
пенсії матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань. Крім того,
посилався на пропуск позивачем строку
звернення до суду.

Надаючи правову оцінку висновкам суду
першої інстанції та доводам
апеляційної скарги, колегія суддів
виходить з наступного.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входять: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входить до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України від 26
червня 1997 року № 402/97-ВР «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постановах
від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6
листопада 2013 року, від 3 червня 2014 року
(№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14
відповідно).

Крім того, у постанові від 03 червня 2014
року (справа № 21-134а14), Верховний Суд
України звернув увагу, що перевага у
таких випадках має надаватись не
положенням законів України "Про
державну службу" та «Про оплату праці»,
які щодо спірних відносин є загальними,
а спеціальним нормам, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсії,
за наведених обставин - стаття 41 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
стаття 66 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Відповідно до частини 1 статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що для проведення
нарахування пенсії позивач до заяви
додала довідку Департаменту
соціальної політики Черкаської
міської ради від 01.07.2014 року № 987/28-5/10
про складові заробітної плати.
Відповідно до довідки в інші виплати
включені суми на всі виплати
нараховані страхові внески.

Таким чином, матеріальна допомога, на
яку нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
включається до складу заробітної плати
державного службовця, враховується при
обчисленні розміру його пенсії.

Враховуючи наведені обставини, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог та наявності правових
підстав для їх задоволення.

Апеляційний суд критично оцінює доводи
відповідача щодо пропуску позивачем
строку звернення до суду, як підставу
скасування оскаржуваного рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті
99 КАС України адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Враховуючи ту обставину, що відповідач
відмовив позивачу у здійсненні
перерахунку пенсії з урахуванням
виплат матеріальної допомоги на
оздоровлення та на вирішення
соціально-побутових питань листом від
03.07.2014 року № 350/Ч-10, до суду з даним
позовом позивач звернулася 11.07.2014, при
цьому просила задовольнити її вимоги з
03.10.2012, проте суд, враховуючи наведені
вище приписи процесуального Закону,
дійшов висновку про задоволення позову
за період з 03.01.2014, тобто в межах
шестимісячного строку з моменту, коли
особа дізналася про порушення своїх
прав, колегія суддів не вбачає
порушення судом норм процесуального
права, які б призвели до неправильного
вирішення справи або питання.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
задоволення позову.

В той же час, враховуючи викладене вище,
судова колегія вважає, що доводи
апелянта висновків суду не
спростовують, є помилковими, тому не
приймаються до уваги, оскаржувана
постанова прийнята судом відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
пенсійного фонду України в місті
Черкасах Черкаської області на
постанову Соснівського районного суду
міста Черкаси від 30 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління пенсійного фонду
України в місті Черкасах Черкаської
області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії - залишити без задоволення, а
постанову Соснівського районного суду
міста Черкаси від 30 липня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.