Справа № 806/1333/14
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року
К/800/43201/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Весельської Т.Ф.,
Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Підприємства об'єднання громадян
Житомирського учбово-виробничого
підприємства Українського товариства
сліпих на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду
від 19 травня 2014 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року по справі № 806/1333/14

за позовом Підприємства
об'єднання громадян Житомирського
учбово-виробничого

підприємства
Українського товариства сліпих (далі -
Підприємство)

до Управління Пенсійного
фонду України в м. Житомирі
Житомирської

області (далі - Управління)

про скасування рішення про
розрахунок фактичних витрат на виплату
та

доставку пенсій,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2014 року Підприємство
звернулось до суду з позовом до
Управління про визнання нечинним та
скасування рішення про розрахунок
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій з грудня 2013 року та з 2014
року.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 15 липня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, позивач подав
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, ухвалити нове
рішення яким позов задовольнити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що Управлінням було
надіслано Підприємству рішення про
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсії, призначеної ОСОБА_5
відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
(далі - Закон № 1788-ХІІ) з грудня 2013 року
та з 2014 року.

За правилами частини 2 Прикінцевих
положень Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV), пункту 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1 (далі -
Інструкція), відшкодуванню підлягають
витрати Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідачем були
визначені фактичні витрати на виплату
та доставку пенсії, призначеної ОСОБА_5
відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13
Закону № 1788-ХІІ, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

За змістом пункту 6.1 Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Пунктом 6.8 Інструкції (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Відповідно до пунктів 1 та 2 статті 1
Закону України від 26 червня 1997 року
№ 400/97-ВР «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 400/97-ВР) позивач є
платником збору на обов'язкове
державне пенсійне забезпечення.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 статті 2
Закону № 400/97-ВР для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону
№ 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

При цьому, за правилами статті 26 Закону
№ 1058-IV особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком, зокрема, мають жінки,
які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31
березня 1958 року після досягнення ними
віку 56 років 6 місяців.

Як встановлено судами, ОСОБА_5
народилась 6 січня 1958 року, а тому за
правилами статті 26 Закону № 1058-IV право
на пенсію за віком в неї виникає
6 липня 2014 року та відповідно
обов'язок Підприємства відшкодування
спірних витрат припиняється 7 липня 2014
року.

Враховуючи те, що законом в даному
випадку обов'язок по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку пенсій
покладено на позивача та обставина, яка
його припиняє, на момент прийняття
спірних розрахунків, ще не настала,
суди дійшли обґрунтованого висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Підприємства
об'єднання громадян Житомирського
учбово-виробничого підприємства
Українського товариства сліпих
відхилити.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 травня 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 15 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Весельська Т.Ф.

Рецебуринський Ю.Й.