Справа № 296/10892/13-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Маслак
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"02" жовтня 2014 р.
Справа № 296/10892/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю

представників сторін:

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Корольовського районного
суду м. Житомира від "08" квітня 2014 р. у
справі за позовом ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Житомирської
міської ради, за участю третьої особи
Комунального піриємства "Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство №5" про визнання
незаконним та скасування рішення ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про
визнання незаконним і скасування
рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради від 16.05.2013р.
№195 "Про встановлення тарифів на
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій, що
надаються КП "ВЖРЕП №5".

В обґрунтування позову зазначив, що
дане рішення прийнято з порушенням
вимог законодавства, що регулює
питання встановлення тарифів на
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій, зокрема,
Порядку про забезпечення єдиного
підходу до формування тарифів на
житлово-комунальні послуги,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011р. №869 (далі
- Порядок) тощо.

Постановою Корольовського районного
суду м.Житомира від 08.04.2014 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій, просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову - про відмову у
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі посилається на порушення судом
норм матеріального, процесуального
права та неповне з'ясування обставин
справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст.195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції покликався на те, що
права позивача спірним рішенням не
порушені, оскільки ним не надано
доказів укладення договору на
отримання житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач проживає у квартирі АДРЕСА_1.

З 2011 року між ним, відповідачем та
третьою особою КВЖРЕП №5 виникають
суперечності стосовно дотримання
посадовими особами виконавчого
комітету Житомирської міської ради
законодавства про житлово-комунальні
послуги при встановленні тарифів,
укладання договору на отримання
житлово-комунальних послуг (а.с.10-13, 39-53).

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції, під час розгляду справи в
суді апеляційної інстанції та в самій
апеляційній скарзі сторони не
заперечували, що позивачем не укладено
договір на отримання
житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.16
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

Частиною 1 ст.19 цього ж закону
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Частиною 2 ст.20 Закону визначено, що
споживач зобов'язаний укласти договір
на надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до п.2 Порядку з власниками
(наймачами) квартир (житлових приміщень
у гуртожитку) та власниками, орендарями
нежитлових приміщень у житловому
будинку (гуртожитку) укладається
договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (далі - договір про надання
послуг).

Виходячи з аналізу вищезазначених
приписів Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" та Порядку,
затвердженого постановою КМУ від
01.06.2011р. №869, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що споживачем
житлово-комунальних послуг є фізична
або юридична особа, власник (наймач)
квартир (житлових приміщень у
гуртожитку) та власник, орендар
нежитлових приміщень у житловому
будинку (гуртожитку), які уклали
договір з виконавцем або виробником
житлово-комунальних послуг.

Згідно ч.ч.4-5 ст.11 КАС України суд вживає
передбачені законом заходи, необхідні
для з'ясування всіх обставин у справі, у
тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. При цьому суд повинен
запропонувати особам, які беруть
участь у справі, подати докази або з
власної ініціативи витребувати докази,
яких, на думку суду, не вистачає.

Виходячи з наведених вище приписів
процесуального законодавства колегія
суддів витребувала у відповідача
докази, що підтверджують
обґрунтованість прийняття спірного
рішення.

Пунктом 2 Порядку визначено, що тариф на
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій (далі -
тариф на послуги) - вартість надання
таких послуг, розрахована на основі
економічно обґрунтованих планованих
(нормативних) витрат з урахуванням
планового прибутку та податку на
додану вартість.

Тариф на послуги розраховується окремо
за кожним будинком залежно від
запланованих кількісних показників
послуг, що фактично повинні надаватися
для забезпечення належного
санітарно-гігієнічного,
протипожежного, технічного стану
будинків і споруд та прибудинкових
територій з урахуванням переліку
послуг згідно з додатком до цього
Порядку.

Тобто, Порядком визначено, що тариф на
послуги розраховується на основі
планових (нормативних), а не фактичних
витрат.

На час прийняття спірного рішення були
чинні "Типові норми часу та норми
обслуговування для робітників і
виробничого персоналу, зайнятих
утриманням житлового фонду",
затверджені наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
04.08.1997 р. N59.

Лише 23.01.2014 за № 151/24928 Міністерством
юстиції України зареєстровано наказ
Мінрегіону від 25.12.2013 № 603 "Норми часу та
матеріально-технічних ресурсів, норми
обслуговування для робітників при
утриманні будинків, споруд і
прибудинкових територій".

Разом з тим, вимоги наказу
Держитлокомунгоспу № 59 від 04.08. 1997 року
не містили норм витрат праці та
матеріально-технічних ресурсів, не
забезпечували можливість розрахунку
чисельності та раціонального
завантаження робітників і виробничого
персоналу, які зайняті утриманням
будинків і споруд та прибудинкових
територій, закріплення за ними
конкретних об'єктів (дільниць). Також
вони містили лише норми часу на ручне
прибирання територій домоволодінь,
прибирання сходових площадок і маршів
у житлових будинках та норми
обслуговування для робітників і
виробничого персоналу, зайнятих
технічною експлуатацією та поточним
ремонтом житлового фонду.

Незважаючи на це, матеріали справи
свідчать, що при розрахунку тарифів та
прийняття спірного рішення
відповідачем дотримано вимоги Порядку
в частині розрахунку тарифів на
підставі економічно обґрунтованих
розрахунків.

При цьому зазначені тарифи відповідно
до вимог Порядку були розраховані
окремо за кожним будинком з
урахуванням запланованих показників
послуг та з урахуванням переліку
послуг згідно додатком.

Доводи позивача про те, що тарифи мають
враховувати всі без винятку послуги,
зазначені у Переліку, є хибними. Саме
відповідач має право визначити перелік
обов'язкових послуг. Необхідною умовою
при цьому є лише те, щоб ці послуги
могли забезпечити належний
санітарно-гігієнічний, протипожежний,
технічний стан будинків і споруд та
прибудинкових територій абз.2 п.2,
Порядку).

На думку колегії суддів відповідачем
затверджено достатній перелік
обов'язкових послуг, про що вказано у
Додатку №1 до спірного рішення (а.с.7).

Так, надані відповідачем документи
засвідчують, що при формуванні тарифу
були враховані послуги з прибирання
сходових клітин, прибирання
прибудинкових територій, послуги з
технічного обслуговування внутрішньо
будинкових систем (гарячого
водопостачання, холодного
водопостачання, водовідведення тощо),
обслуговування димовентиляційних
каналів, прибирання покрівлі,
проведення поточного ремонту,
освітлення місць загального
користування тощо (т.1 а.с.184, 190, 203, 208, 213,
217, 221, 226, 236, т.2 а.с.17, 23, 29, 42).

Одним з доводів позивача в
обґрунтування неправомірності
прийнятого рішення було також те, що до
складу тарифу включено вартість робіт
теслярами.

При цьому позивач посилався на те, що
його будинок не містить дерев'яних
конструкцій, а тому проведення таких
робіт не має сенсу.

З цього приводу колегія суддів вважає
відзначити, що норми обслуговування на
теслярські роботи визначалися на час
прийняття спірного рішення параграфом
2 Розділу III "Типових норми часу та норм
обслуговування для робітників і
виробничого персоналу, зайнятих
утриманням житлового фонду",
затверджених наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
04.08.1997 р. №59.

При цьому склад цих робіт наступний:
технічні огляди дерев'яних конструкцій
будівель та огляди після стихійних лих
та аварій; укріплення та ремонт крокв,
підкрокв'яних брусів та обрешітки;
посилення і ремонт міжповерхових та
горищаних дерев'яних перекрить; ремонт
і заміна місцями дощатої підлоги;
ремонт і укріплення дерев'яних стін та
перегородок; зміна частин вінців в
рублених стінах; ремонт сухої
штукатурки стін і стелі; конопатка і
ремонт віконних і дерев'яних коробок та
підвіконних дощок; збирання та
розбирання опалубки для забивання
щілин між панелями площадок;
антисептичний і протипожежний захист
дерев'яних конструкцій; ремонт і
укріплення дерев'яних поручнів та ін.

Тобто, до складу цих робіт зокрема
входить і ремонт сухої штукатурки стін
та стелі, конопатка і ремонт віконних і
дерев'яних коробок та підвіконних
дошок тощо.

Між тим, позивачем не надано доказів
того, що його будинок не потребує
такого виду робіт під час поточного
ремонту.

Також позивач посилався на те, що
відповідачем не затверджено
періодичності робіт з поточного
ремонту покрівлі та
внутрішньобудинкових систем. Між тим,
Порядком передбачено лише
обов'язковість врахування витрат з
проведення поточного ремонту, однак
ним не закріплено обов'язку визначати
періодичність робіт.

Доводи відповідача про те, що така
періодичність буде визначатися по
кожному будинку з урахуванням його
технічного стану за результатами
весняних та осінніх оглядів колегія
суддів вважає обґрунтованими.

Крім того, ч.1 ст.18 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" у разі
порушення виконавцем умов договору
споживач має право викликати його
представника для складення та
підписання акта-претензії споживача, в
якому зазначаються строки, види,
показники порушень тощо.

За змістом п.5 ст.20 Закону споживач на
зменшення розміру плати за надані
послуги в разі їх ненадання або надання
не в повному обсязі, зниження їх якості
в порядку, визначеному договором або
законодавством.

Тобто, саме по собі спірне рішення не
порушує прав споживачів, оскільки, як
суд вже зазначав раніше, тарифи
розраховуються виходячи із планових
витрат. У тому випадку, якщо фактичні
витрати виконавця робіт будуть меншими
- споживачі (за умови наявності
відповідного договору) не позбавлені
права на проведення перерахунку
вартості цих послуг.

За змістом ч.2 ст.72 КАС України,
обставини, визнані судом
загальновідомими, не потрібно
доказувати.

Загальновідомою та обставина, що
більшість населення України в даний
час проживає в скрутних матеріальних
умовах. Не кожна сім'я має можливість
своєчасно сплачувати
житлово-комунальні послугу,
забезпечувати себе мінімально
необхідним.

Надані суду пояснювальні записки, в
яких зазначена вартість інструментів,
мила, спецодягу свідчать що ця вартість
є низькою порівняно з загальновідомим
рівнем цін на одяг, миючих засобів
(віник сорго - 4,25 грн., куртка ватна - 50
грн. тощо).

За таких обставин дії відповідача, який
визначив мінімально-необхідні
обов'язкові послуги колегія суддів
вважає такими, що вчинені на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія).

Колегія суддів погоджується з доводами
позивача про те, що до складу тарифу не
включено послуг з прибирання горищ,
підвалів, частину нежитлового
приміщення площею 229,5 кв.м. тощо. Разом з
тим, це не є може слугувати підставою
для скасування спірного рішення.

Включення цих послуг до складу тарифу,
як і врахування реальної вартості
інструментів, мила, спецодягу вочевидь
призведе до зростання вартості
житлово-комунальних послуг, що
негативно відобразиться на майновому
стані споживачів цих послуг.

Натомість, незалежно від рівня
відповідності тарифів реальній
вартості послуг КВЖРЕП №5 не
звільняється від свого обов'язку, як
балансоутримувач будинку, утримувати
його відповідно до "Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій", затверджених Наказом
Державний комітет України з питань
житлово-комунального господарства №76
від 17.05.2005 року.

Ст.200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Правильне по суті судове рішення не
може бути скасоване з одних лише
формальних міркувань.

Оскільки постанову Корольовським
районним судом м.Житомира винесено
відповідно до позовних вимог з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції у даній справі.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Корольовського районного суду м.
Житомира від "08" квітня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "20" жовтня 2014 р. , у зв'язку
із перебуванням Б.С. Моніча з 06.10.2014 р.
по 17.10.2014 р. на лікарняному.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,10014

3- відповідачу/відповідачам:
Виконавчий комітет Житомирської
міської ради майдан С.П. Корольова,
4/2,м.Житомир,10014

4-третій особі: Комунальне
підприємство "Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№5" - вул.Старовільська,14,м.Житомир,10000,

5 - представник третьої особи
Піонтківська І.С. АДРЕСА_2,

6 - представник третьої особи Кутасевич
О.В. АДРЕСА_3,