Справа № 2а-14337/09/0370
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/96296/11

№ К/9991/96296/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Усенко
Є.А.,

суддів: Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,,

розглянувши у порядку письмового
провадженні

касаційну скаргу Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 12.06.2009

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 07.11.2011

у справі № 2а-14337/09/0370 Волинського
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Восток-Транзіт»

до Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції

про визнання дій неправомірними та
недійсними податкових повідомлень -
рішень,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 12.06.2009,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07.11.2011, позов задоволено частково:
скасовані податкові
повідомлення-рішення Ковельської МДПІ
від 26.12.2008 № 00030623/0, від 05.03.2009 № 00030623/1;
відмовлено у задоволенні позовних
вимог про визнання неправомірними дій
Ковельської МДПІ з проведення 22.12.2008
року документальної невиїзної
перевірки щодо підтвердження
відомостей, отриманих від осіб, які
мали правові відносини з платником
податків ТОВ «Компанія «Опціон» за
листопад, грудень 2007 року, філією
«Металургійний комплекс» ЗАТ
«Донецьксталь металургійний завод» за
травень-червень 2008 року, ТОВ НВП
«Термет» за червень-липень 2008 року.

В касаційній скарзі Ковельська МДПІ
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення, посилаючись на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального і
процесуального права, та прийняти нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позову.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надати
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення у
податковому обліку позивача за грудень
2007 року, червень, липень 2008 року сум
бюджетного відшкодування на 135000,00 грн.,
100079,00 грн. та 160158,00 грн. відповідно
згідно з податковими
повідомленнями-рішеннями, з приводу
правомірності яких виник спір, стали
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки від 22.12.2008 №
1475/23-32930315. Згідно вказаних висновків
товариством порушено норми підпункту
7.7.2 пункту 7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (Закон №
168/97-ВР), а саме: завищено суми
бюджетного відшкодування з ПДВ у
податковому обліку за грудень 2007 року,
червень, липень 2008 року на 135000,00 грн.,
100079.00 грн. та 160158,00 грн., у задекларовані
з врахуванням податкового кредиту,
сформованого за наслідками
господарських операцій з ТОВ «Компанія
«Опціон» - у податковому обліку за
листопад 2007 року у сумі 135000,00 грн.,
філією «Металургійний комплекс» ЗАТ
«Донецьксталь» - металургійний завод» -
за травень 2008 року у сумі 100079,00 грн., ТОВ
«НВП «Термет» - за червень 2008 року у
сумі 160158,00 грн.

У судовому процесі встановлено, що
позивач сформував податковий кредит у
податковому обліку за листопад 2007 року
за наслідками передоплати у сумі 810000,00
грн. (у т.ч. ПДВ: 135000,00 грн.) на
розрахунковий рахунок ТОВ «Компанія
«Опціон» згідно договору від 22.11.2007 №
П-О-ВТ-4 про поставку металопродукції;
за травень 2008 року - за наслідками
господарських операцій з поставки
металопродукції за договором від 30.11.2007
№303575, укладеним із ЗАТ
«Донецьксталь»-металургійний завод» в
особі філії «Металургійний комплекс»;
за червень 2008 року - за наслідками
господарських операцій з поставки
металопродукції за контрактом від
14.12.2007 № 05/08, укладеним з ТОВ «НВП
«Термет». За наслідками вказаних
господарських операцій постачальники
виписали позивачу податкові накладні,
позивач сплатив зазначену в них
вартість поставки, включаючи
нараховані в ціні товарів суми ПДВ, що
МДПІ не оспорюється.

У судовому процесі також встановлено,
що отримувачем металопродукції,
відправленої залізницею на виконання
зазначених вище договорів поставки
філією «Металургійний комплекс» ЗАТ
«Донецьксталь»-металургійний завод»
та ТОВ «НВП «Термет», була філія ВАТ
«Ковельсільмаш» Ковальсько-пресове
підприємство та ВАТ «Ковельсільмаш»,
згідно з договорами від 22.11.2007 № 126-7/М
та від 19.11.2007 № 50/06-71 на поставку
металопродукції, укладеними між
позивачем (постачальник) та ВАТ
«Ковельсільмаш».

Відповідно до пункту 1.8 ст.1 Закону №
168/97-ВР бюджетне відшкодування - це сума,
що підлягає поверненню платнику
податку з бюджету у зв'язку з надмірною
сплатою податку у випадках, визначених
цим Законом.

У відповідності до підпункту 7.4.1 пункту
7.4 ст. 7 цього Закону податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац
перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї
статті).

При цьому законодавцем презумується
реальність оподатковуваних операцій
та витрат платника податку,
достовірність документів податкового
обліку.

За змістом наведених норм право
платника податку на додану вартість на
включення сум податку, сплачених
постачальнику у складі ціни за товари
(послуги), до податкового кредиту
обумовлено юридичним складом, до якого
входять такі юридичні факти, як
придбання платником податку у інших
платників цього податку товарів
(послуг) або основних фондів,
призначених для використання в
оподатковуваних операціях, що
відповідають цілям господарської
діяльності платника податку;
підтвердження податковою накладною,
виписаною постачальником - платником
податку, митною декларацією (іншими
подібними документами, перелік яких
встановлений підпунктом 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону № 168/97-ВР) суми
нарахованого (сплаченого) податку в
ціні придбання товару (послуг).

Обов'язкове встановлення факту
поставки як підстави для включення
суми ПДВ, вказаної в податковій
накладній, до податкового кредиту
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України по такій
категорії спорів, висловленій, зокрема
в постанові від 22.10.2010 у справі за
позовом Приватного підприємства
«Балтімор» до ДПІ у Кіровоградській
області, Головного управління
Державного казначейства України у
Кіровоградській області про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення та стягнення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Заперечуючи проти позову та доводячи
правомірність зменшення у податковому
обліку позивача сум бюджетного
відшкодування, задекларованих у
зв`язку із включенням до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість за наслідками
господарських операцій з поставки
позивачу ТОВ «Компанія «Опціон»,
філією «Металургійний комплекс» ЗАТ
«Донецьксталь» - металургійний завод»
та ТОВ «НВП «Термет» металопродукції,
податковий орган посилався на
відсутність поставки цього товару на
адресу позивача, посилаючись при цьому
на те, в залізничних накладних
вантажоодержувачем вказані філія ВАТ
«Ковельсільмаш» - Ковальсько-пресове
підприємство та ВАТ «Ковельсільмаш».

Разом з тим, суди попередніх інстанцій
на підставі приєднаних до справи
доказів, а саме: копій договорів
позивача як із його постачальниками
(ТОВ «Компанія «Опціон», філія
«Металургійний комплекс» ЗАТ
«Донецьксталь» - металургійний завод»
та ТОВ «НВП «Термет») так і з його
покупцями (філія ВАТ «Ковельсільмаш» -
Ковальсько-пресове підприємство та ВАТ
«Ковельсільмаш»), залізничних
накладних, податкових накладних,
накладних на відпуск товарів,
платіжних доручень, доручень на
отримання матеріальних цінностей, із
урахуванням особливостей умов
поставки цієї продукції, за якими
позивач виступав посередником при
поставці металопродукції до кінцевого
покупця, встановили факти наявності
господарських відносин позивача як з
вказаними постачальниками, так і з
покупцями. Встановивши наведені
обставини, суди зробили правильний
висновок про правомірність включення
позивачем сум ПДВ, сплачених у ціні
придбаної у ТОВ «Компанія «Опціон» та
ТОВ «НВП «Термет» металопродукції до
податкового кредиту, а отже і подальше
врахування цих сум при визначенні
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Разом із тим, висновок суду про
правомірне декларування позивачем
бюджетного відшкодування у сумі 100079,00
грн. у податковому обліку за травень 2008
року за господарськими операціями з
філією «Металургійний комплекс» ЗАТ
«Донецьксталь» - металургійний завод»
не може бути визнаний таким, що
відповідає правильно встановленим
обставинам справи.

За визначенням пункту 1.3 ст. 1 Закону №
168/97-ВР платник податку - особа, яка
згідно з цим Законом зобов'язана
здійснювати утримання та внесення до
бюджету податку, що сплачується
покупцем, або особа, яка імпортує
товари на митну територію України

Відповідно до пункту 2.1 ст. 2 цього
Закону платником податку є будь-яка
особа, яка: а) здійснює або планує
здійснювати господарську діяльність
та реєструється за своїм добровільним
рішенням як платник цього податку; б)
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник цього податку; в) імпортує
товари (супутні послуги) в обсягах, що
підлягають оподаткуванню цим податком
згідно з нормами цієї статті.

Пунктом 2.2 цієї статті платником
податку визначено також будь-яку особу,
яка за своїм добровільним рішенням
зареєструвалася платником податку.

Згідно з абзацами першим - п'ятим пункту
1.2 ст. 1 цього Закону у цьому Законі
термін «особа» вживається у такому
значенні: будь-яка з наведених нижче
осіб, незалежно від того, чи є така
особа резидентом чи ні: суб'єкт
підприємницької діяльності, в тому
числі підприємство з іноземними
інвестиціями, незалежно від форми та
часу внесення цих інвестицій; інша
юридична особа, що не є суб'єктом
підприємницької діяльності; фізична
особа (громадянин, іноземний
громадянин та особа без громадянства),
яка здійснює діяльність, віднесену до
підприємницької згідно з
законодавством, або імпортує товари на
митну територію України;
представництво нерезидента, що не має
статусу юридичної особи.

Отже, Закон № 168/97-ВР визначає три
категорії осіб, які можуть бути
платниками податку на додану вартість:
юридична особа, фізична особа та особа,
яка не має статусу юридичної особи. При
цьому визначення останньої обмежено
лише представництвом нерезидента.

Разом із тим, додані до матеріалів
справи світлокопії податкових
накладних, виписаних за наслідками
господарських операцій з поставки
позивачу філією «Металургійний
комплекс» ЗАТ «Донецьксталь» -
металургійний завод», не дають
можливість достовірно встановити
особу, яка їх виписувала: копії містять
печатку філії, а інформація щодо
постачальника через неякісність копії
може бути прочитана неоднозначно. Ця
обставина, однак, має суттєве значення
для вирішення спору стосовно
правомірності декларування позивачем
податкового кредиту за тревень 2008 року
в сумі 135097,00 грн. та бюджетного
відшкодування за червень 2008 року в сумі
100079,00 грн., оскільки у випадку
виписування цих податкових накладних
філією «Металургійний комплекс» ЗАТ
«Донецьксталь» - металургійний завод»,
яка у силу норм Закону № 168/97-ВР не є
платником податку на додану вартість,
формування податкового кредиту на
підставі цих податкових накладних є
неправомірним.

Порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм статей 69, 71, 86 КАС
України, як такі, що призвели до
неправильного вирішення спору в
частині суми 100079,00 грн. відповідно до
норми частини 2 ст. 227 КАС України є
підставою для скасування ухвалених у
праві судових рішень у відповідній
частині з направленням справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Обов'язок суду встановити дійсні
обставини справи при розгляді
адміністративного позову безвідносно
до позиції сторін випливає з
офіційного з'ясування обставин справи
як принципу адміністративного
судочинства, закріпленого нормами
статті 7, частин 4 та 5 ст. 11 КАС України.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції слід взяти до уваги
викладене в цій ухвалі, встановити
обставини щодо особи, яка виписувала
податкові накладні за наслідками
господарських операцій з поставки
позивачу філією «Металургійний
комплекс» ЗАТ «Донецьксталь» -
металургійний завод» металопродукції.
З цією метою, в разі необхідності,
зобов'язати сторони надати докази, яких
не буде вистачати для з'ясування
відповідних обставин, або ж
витребувати такі докази у інших осіб, в
яких вони можуть знаходитися; дати
правильну юридичну оцінку
встановленим обставинам та
постановити рішення відповідно до
вимог статті 159 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, судові
рішення судів попередніх інстанцій
підлягають скасуванню в частині
задоволення позовних вимог про
скасування податкових
повідомлень-рішень Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції від 26.12.2008 № 00030623/0 та від
05.03.2009 № 00030623/1 у сумі 100079,00 грн. з
направленням справи у цій частині на
новий розгляд; а в іншій частині -
залишаються без змін.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 224, частинами 2 та 4
ст. 227, ст.ст. 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції задовольнити частково,
скасувати постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
12.06.2009 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07.11.2011 в частині задоволення
позовних вимог про скасування
податкових повідомлень-рішень
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції від 26.12.2008 № 00030623/0
та від 05.03.2009 № 00030623/1 у сумі 100079,00 грн. та
направити справу у цій частині на новий
розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
12.06.2009 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 07.11.2011 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, але
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав і в порядку,
передбачених статями 236-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підписЄ.А.
УсенкоСудді: підписО.А. Веденяпін
підписВ.П. Юрченко