Справа № 2а-8507/11/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/31097/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м. Києва Державної податкової
служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.11.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2012

у справі № 2а-8507/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фактор Ойл»

до Державної податкової інспекції
у Голосіївському районі м. Києва

про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фактор Ойл» (далі по
тексту - позивач, ТОВ «Фактор Ойл»)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва) про
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій №5 від 21.02.2011.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.11.2011, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2012,
позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПА у Житомирській
області проведено перевірку за
дотриманням суб'єктами господарювання
порядку проведення розрахунків за
товари (послуги), вимог з регулювання
обігу готівки, наявності торгових
патентів і ліцензій господарської
одиниці АЗС, буфет ТОВ «Фактор Ойл».

В ході зазначеної перевірки податковим
органом встановлено порушення вимог п.
п. 1, 12, 13 ст. 3, ст. 6 Закону України від
06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (далі по тексту -
Закон №265/95-ВР).

За результатами перевірки податковим
органом прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій №5 від 21.02.2011, яким до
позивача застосовано штраф у розмірі
459780,78 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 6 Закону №265/95-ВР облік
товарних запасів фізичною особою -
суб'єктом підприємницької діяльності
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Зокрема розділом 1 Інструкції про
порядок приймання, транспортування,
зберігання, відпуск та облік нафти і
нафтопродуктів на підприємствах і
організаціях України передбачено, що
ця Інструкція встановлює єдиний
порядок організації та виконання
робіт, пов'язаних з прийманням,
транспортуванням, зберіганням,
відпуском та обліком товарної нафти
(далі - нафта) і нафтопродуктів. Вимоги
цієї Інструкції є обов'язковими для
всіх суб'єктів господарювання
(підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб - підприємців), що
займаються хоча б одним з таких видів
економічної діяльності, як закупівля,
транспортування, зберігання і
реалізація нафти і нафтопродуктів на
території України (далі - підприємства).

Нормами вказаної Інструкції
встановлено, що облік реалізації
нафтопродуктів ведеться через
зареєстрований, опломбований у
встановленому порядку та переведений
до фіскального режиму роботи
реєстратор розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій кожною АЗС, яка здійснює
розрахунки із споживачами за готівку.

Відпуск нафтопродуктів за готівку,
талони, платіжними картками
відображається у змінному звіті АЗС за
формою №17-НП. Відпуск нафтопродуктів
за відомостями здійснюється АЗС на
підставі договорів, укладених між
підприємством та споживачем, та
відображається у відомості на відпуск
нафтопродуктів за формою №16-НП.

Обсяг реалізації нафтопродукту, що
фіксується лічильником сумарного
обліку паливно-роздавальних колонок за
певний проміжок часу, має збігатися з
обсягом реалізації, відображеним у
звітних документах касового апарата за
всіма формами оплати за цей самий
проміжок часу. При цьому, розбіжність
за добу між показами лічильника
сумарного обліку і даними звітних
документів касового апарата не повинна
перевищувати 0,1 % від об'єму відпущеного
пального.

Для вимірювань об'єму нафтопродуктів
на АЗС використовуються
паливно-роздавальні колонки, що мають
відлікові пристрої для індикації ціни,
об'єму та вартості виданої дози.

Об'єм нафтопродукту під час його
відпуску власникам автомобільного
транспорту вимірюється у режимах
дистанційного і місцевого керування
паливно-роздавальними колонками.

Кількісний облік нафтопродуктів за
марками і видами (для дизельного палива
в залежності від масової частки сірки)
на АЗС здійснюється за формою змінного
звіту АЗС №17-НП, який складається у
двох примірниках.

Перший примірник разом з первинними
документами здається до
бухгалтерської служби, а другий -
залишається у матеріально
відповідальної особи.

На підставі товарно-транспортних
накладних та акта приймання (у разі
його наявності) оператор АЗС має
оприбуткувати прийнятий нафтопродукт
за марками та видами (дизельне паливо
залежно від масової частки сірки),
тобто зробити необхідні записи в
журналі обліку надходження
нафтопродуктів на АЗС за формою №13-НП.
Дані про оприбутковані нафтопродукти
заносяться до змінного звіту АЗС за
формою №17-НП.

Матеріально відповідальні особи
підприємств (за винятком НПЗ) ведуть
кількісний облік нафти та
нафтопродуктів у товарній книзі
кількісного руху нафтопродуктів
(нафти) за формою №31-НП, у якій
зазначаються надходження і відпуск
нафтопродуктів за день, а також їх
залишки на кінець дня.

З метою посилення контролю за станом
приймання, зберігання, відпуску та
обліку нафти та нафтопродуктів
матеріально відповідальні особи
ведуть журнал обліку надходження нафти
і нафтопродуктів за формою №6-НП і
журнал вимірювання нафти і
нафтопродуктів у резервуарах за формою
№7-НП.

Фактичні залишки нафтопродуктів в
резервуарах визначаються за
результатами вимірювання та також
відображаються у змінному звіті АЗС за
формою №17-НП. Облік реалізації за
готівку нафтопродуктів, за певний
проміжок часу ведеться через
реєстратор розрахункових операцій, в
тому числі враховується відпуск
нафтопродуктів на АЗС за талонами,
платіжними картками, відомостями.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на АЗС зберігаються змінні
звіти, у тому числі і звіти, складені
напередодні та в день перевірки.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу; в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 29.11.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 12.04.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Г.К. Голубєва (підпис)М.О.
Федоров