Справа № 804/15177/14
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 р. Справа № 804/15177/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Озерянської С.І.
розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Державного підприємства
«Лабораторія великомасштабних
гідравлічних і геотехнічних
досліджень» про стягнення
адміністративно - господарських
санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

18.09.14 року Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Державного підприємства «Лабораторія
великомасштабних гідравлічних і
геотехнічних досліджень» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 12 051,11 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач в порушення ст.ст. 19, 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» не
сплатив адміністративно-господарські
санкції за одне робоче місце
призначене для працевлаштування
інваліда та не зайняте інвалідом. За
недотримання нормативу позивач
повинен був сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі середньої річної заробітної
плати на підприємстві за одне
незайняте робоче місце у термін до 15
квітня року, наступного за роком в
якому відбулося порушення нормативу, а
у разі прострочення сплатити також
пеню за прострочення. Оскільки позивач
не забезпечив працевлаштування 1
інваліда та самостійно не сплатив
адміністративно-господарські санкції
за нездійснення працевлаштування 1
інваліда, з нього підлягають стягненню
адміністративно-господарські санкції
у розмірі у розмірі 12047,50 грн. та пеня у
розмірі 3,61 грн. за порушення термінів
їх сплати, а всього 12 051,11 грн. Вказану
суму заборгованості позивач просить
стягнути в судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надіслав до суду
клопотання в якому просив розглянути
справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату,час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
відповідно до вимог статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надав клопотання про розгляд
справи в письмовому провадженні.

На підставі частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею,але прибули не
всі особи, які беруть участь у
справі,хоча і були належним чином
повідомлені про дату,час та місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши вимоги чинного
законодавства України, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню в частині стягнення
адміністративно-господарських санкій.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що 28.02.2014 р. відповідач
подав до Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
згідно якого середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу становить 10 осіб, із
них середньооблікова кількість
штатних працівників, яким відповідно
до чинного законодавства встановлена
інвалідність складає 0 осіб, а
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог статтею 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» становить 1 особу.

Сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
складає 12 048 грн .

Відповідно до частини 8 статті 69
Господарського кодексу України
підприємство з правом найму робочої
сили забезпечує визначену відповідно
до закону кількість робочих місць для
працевлаштування, зокрема, інвалідів.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами, є Закон України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.91 року № 875-ХІІ (далі -
Закон № 875-ХІІ).

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємства, установи і організації
за рахунок коштів Фонду соціального
захисту інвалідів або за рішенням
місцевої ради за рахунок власних
коштів, у разі необхідності, створюють
спеціальні робочі місця для
працевлаштування інвалідів,
здійснюючи для цього адаптацію
основного і додаткового обладнання,
технічного оснащення і пристосування
тощо з урахуванням обмежених
можливостей інваліда.

Частиною 3 статті 18 Закону № 875-ХІІ
передбачено, що підприємства, установи,
організації зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з частини 3 статті 18-1 цього
вказаного Закону, Державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону
№ 875-ХІІ для підприємств, установ,
організацій установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації самостійно
розраховують кількість робочих місць
для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу, встановленого
частиною першою цієї статті, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів.

Таким чином, законодавчо на
підприємства, установи, організації
покладено обов'язки створювати робочі
місця для інвалідів.

Абзацом 3 пункту 2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затверджену постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 року № 70,
передбачено, що інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платника страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Міністерством праці за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно з частиною 1 статті 20 цього
Закону підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 25 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю.

Згідно з пунктом 2 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затверджену Постановою
Кабінету Міністрів України № 70 від
31.01.2007 року, сплата
адміністративно-господарських
санкцій здійснюється у строк до 15
квітня року, що настає за роком в якому
відбулося порушення нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України № 70 від 31.01.2007р. на
відповідача покладено обов'язок
щорічно до 1 лютого року, що настає за
звітним, подавати відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
відомості про середню річну заробітну
плату на підприємстві,
середньооблікову чисельність штатних
працівників облікового складу та про
кількість працюючих інвалідів.

Аналіз вищевказаних норм закону дає
підстави дійти висновку, що на
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, громадські
організації інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю
покладено обов'язок виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, а також
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Крім того, обов'язком
підприємства, установи, організації
являється сплата
адміністративно-господарських санкцій
у разі, якщо середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів на
підприємстві менша, ніж установлено
нормативом.

При цьому, обов'язок підприємства щодо
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.
Такий обов'язок покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині 1 ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

Як було встановлено в ході розгляду
справи, позивач вважає, що на підставі
Звіту відповідача за Формою № 10-ПІ за
2013 рік, за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, відповідач повинен був
самостійно сплатити
адміністративно-господарські санкції
та в подальшому нараховану пеню у
загальному розмірі 12 051,11 грн.

Судом встановлено, що протягом 2013 року
середньооблікова кількість штатних
працівників на підприємстві
відповідача складала 10 осіб, кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог ст. 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 1
особа, фактично працюють - 0 осіб, про що
зазначено у звіті про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
форми № 10-ПІ.

При цьому, Дніпродзержинським міським
центром зайнятості надано інформацію з
якої вбачається, що відповідачем
протягом 2013 року не було надано жодного
звіту про наявність вакансій за формою
№3-ПН з інформацією про вільні робочі
місця для працевлаштування осіб з
інвалідністю.

Отже, роботодавець не вживав
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення.
Відповідно застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських санкцій
у зв'язку з меншою, ніж встановлено
нормативом, середньообліковою
чисельністю працюючих є обґрунтованим.

За таких обставин, суд вважає, що
позивачем правомірно були нараховані
адміністративно - господарські санкції
розмірі - 12 047,50 грн.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача по справі на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів пені за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій у розмірі - 3,61 грн., суд вважає
за необхідне в цій частині позову
відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 2 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затверджену Постановою
Кабінету Міністрів України № 70 від
31.01.2007 року, сплата
адміністративно-господарських
санкцій здійснюється у строк до 15
квітня року, що настає за роком в якому
відбулося порушення нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону №875-ХІІ
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки. Отже облікова ставка
Національного банку України, з якої
розраховується пеня, може бути
визначена тільки на момент сплати
(перерахування) підприємством коштів, в
чому числі за рішенням суду.

Оскільки на момент подання позову
сплата адміністративно-господарських
санкцій підприємством здійснена не
була, розрахунок пені, заявлений до
стягнення, є необґрунтованим, а вимога
щодо стягнення суми 3,61 грн. є такою, що
не відповідає нормам ст. 20 Закону
№875-ХІІ, у зв'язку з чим не підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного суд доходить
висновку, що відповідачем не виконано
вимоги чинного законодавства щодо
організації працевлаштування
інвалідів на підприємстві, тому,
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 12 047,50 грн. нараховані
позивачем правомірно, а розрахунок
пені у розмірі 3,61 грн., заявлений до
стягнення, є необґрунтованим, у зв'язку
з чим позов підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Державного підприємства
«Лабораторія великомасштабних
гідравлічних і геотехнічних
досліджень» про стягнення
адміністративно- господарських
санкцій та пені - задовольнити
частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Лабораторія великомасштабних
гідравлічних і геотехнічних
досліджень» на користь
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів адміністративно -
господарські санкції у розмірі 12 047,50
грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя С.І.
Озерянська