Справа № 826/10812/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "НІАН" до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про скасування
податкового повідомлення-рішення та
рішення про затосування фінансових
санкцій ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про скасування податкового
повідомлення-рішення від 13 березня 2014
року за №0, яке прийняте ДПІ у
Печерському районі м. Києва; скасувати
податкове повідомлення-рішення від 13
березня 2014 року за №0, яке
прийняте ДПІ у Печерському районі м.
Києва; скасувати рішення про
застосування фінансових санкцій від 13
березня 2014 року за №0, яке
прийняте ДПІ у Печерському районі м.
Києва.

Позивач не погоджується з висновками
Акту перевірки та прийнятими на його
підставі податковими
повідомленнями-рішеннями та рішенням
про застосування фінансових санкцій й
мотивує позовні вимоги тим, що
відповідачем не наведено жодного
доказу на підтвердження нікчемності
правочинів, укладених між ним та
контрагентами. Крім того, в частині
застосування за рішенням про
застосування фінансових санкцій від 13
березня 2014 року за №0, позивач
зазначає, що алкогольна продукція у них
зберігалася до отримання торгового
патенту, а з 01.06.2012 р. була реалізована,
отже, на думку позивача, в жодному
випадку не можуть застосовуватися
фінансові санкції за час коли торгівля
у роздріб позивачем взагалі не
здійснювалась.

Заперечення відповідача співпадають з
висновками акта перевірки від 26.02.2014
року №182/26-55-22-10/24924849.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

На підставі направлень на перевірку
від 13.01.2014р. №29/26-55-22-01, 13.01.2014р. №27/26-55-22-01,
13.01.2014р. №28/26-55-22-01, 17.01.2014р. №83/26-55-22-01,
17.01.2014р. №84/26-55-22-01, 13.01.2014р. №53/26-55-22-06,
13.01.2014р. №10/26-55-17-02, 13.01.2014р. №16/26-55-22-03 та
відповідно до наказу від 26.12.2013р. №320,
від 16.01.2014 р. №134, згідно пункту 75.1.2
пункту 75.1. статті 75, пункту 77.2 статті 77
Податкового кодексу України,
відповідачем проведено планову виїзну
перевірку ТОВ «НІАН» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.07.2011 року по
31.12.2012 року, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2011 року по
31.12.2012 року, за результатом якої
складено акт перевірки від 26 лютого 2014
року №182/26-55-22-10/24924849.

Перевіркою встановлено наступні
порушення: п.192.1, п.192.2 ст.192 п.198.3, п.198.6
ст.198 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі
змінами та доповненнями), що призвело
до заниження податку на додану
вартість на загальну суму 165815,00 грн., а
саме: за липень 2011р. в сумі 78,00 грн., за
серпень 2011р. в сумі 1067,00 грн., за жовтень
2011р. в сумі 90,00 грн., за листопад 2011р. в
сумі 54819,00 грн., за грудень 2011р. в сумі
98113,00 грн., за січень 2012р. в сумі 430,00 грн.,
за лютий 2012р. в сумі 65,00 грн., за березень
2012р. в сумі 316,00 грн., за квітень 2012р. в
сумі 255,00 грн., за травень 2012р. в сумі 1890,00
грн., за червень 2012р. в сумі 1832,00 грн., за
липень 2012р. в сумі 112,00 грн., за серпень
2012р. в сумі 713,00 грн., за жовтень 2012р. в
сумі 2551,00 грн., за листопад 2012р. в сумі
231,00 грн., за грудень 2012р. в сумі 3253,00 грн.;
п.п.138.1.1 п.138.1 п.138.2, ст.138, п.п.139.1.9, п.139.1
ст.139 Податкового Кодексу України від
02.12.2010р. за № 2755-VI, (зі змінами і
доповненнями), що призвело до заниження
податку на прибуток на загальну суму
226560,00 грн., в т.ч. за три квартали 2011р. у
сумі 68095,00 грн., за рік 2011 у сумі 131 010,00
грн., за рік 2012 у сумі 95550,00 грн.; п.9 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі громадського
харчування та послуг» від 06.06.95р. №
265/95-ВР (зі змінами та доповненнями), не
забезпечено щоденне друкування
фіскальних звітних чеків та їх
зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій; п. 160.5 ст.160,
п.152.8 ст.152 Податкового кодексу із
змінами та доповненнями, а саме
неутримання та несплата податку з
доходу нерезидента всього у сумі 5803,30
грн., у тому числі за квартал 2011 року в
сумі 3458,68 грн., за 4 квартал 2012 року в
сумі 2344,62 грн.; ст.18 Закону України від
19.12.1995 № 481/95-ВР „Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" (зі змінами та доповненнями) та
Постанову КМУ від 30.10.2008 № 957 „Про
встановлення розміру мінімальних
оптово-відпускних цін на окремі види
алкогольних напоїв" (зі змінами та
доповненнями), встановлено факт
реалізації алкогольних напоїв в
роздріб за цінами нижчими від
мінімальних цін встановлених державою;
п.п. «е» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167, п.п.
168.1.1, п. 168.1 ст.168, «а» п. 171.2 ст. 171
Податкового Кодексу України від
02.12.2010р. № № 2755-VI, зі змінами та
доповненнями, в результаті чого
допущено порушення вимог податкового
законодавства під час перевірки питань
щодо правильності утримання та
своєчасності перерахування податку на
доходів фізичних осіб до бюджету в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 2484,00 грн., у тому числі: 2- ге
півріччя 2011 року - 2484,00грн.

Податковим повідомленням-рішенням
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 13 березня 2014 року №0 за
порушення пункту п. 138.1.1, п. 138.1 ст. 138, пп.
139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 250 447,50 грн., в тому
числі: за основним платежем - 226 560,00 грн.,
за штрафними санкціями - 23 887,50 грн.;
податковим повідомленням-рішенням
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 13 березня 2014 року № 0 за
порушення пункту п. 192.1, п. 192.2, ст. 192, ст.
198 п. 201.10 Податкового кодексу України
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 248 722,60 грн., в тому
числі: за основним платежем - 165815,00 грн.,
за штрафними санкціями - 82907,60 грн. та
рішенням про застосування фінансових
санкцій від 13.03.2014 р. №0, за
реалізацію алкогольних напоїв в
роздріб за цінами нижчими від
мінімальних цін, встановлених
державою, у вигляді штрафу в розмірі
113789,04 грн.

Не погоджуючись з податковими
повідомленнями-рішеннями та рішенням
про застосування фінансових санкцій
позивачем було подано скаргу до
Міністерства доходів і зборів України,
за результатом розгляду скарги
Рішенням від 17.06.2014 р. №10688/6/99-99-10-01-0678
було залишено без змін податкові
повідомлення-рішення та рішення про
застосування фінансових санкцій, а
скаргу позивача без задоволення.

На думку позивача, висновки акту
перевірки спростовуються первинною
документацією, наявною в матеріалах
справи, а спірні податкові
повідомлення-рішення та рішення про
застосування фінансових санкцій є
неправомірними та підлягають
скасуванню.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши встановлені
обставини справи, Окружний
адміністративний суд міста Києва
зазначає наступне.

В частині позовних вимог щодо
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій від 13 березня 2014
року за №0, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у
позивача наявна Ліцензія №106961 від
11.09.2007 р. на право оптової торгівлі
алкогольними напоями та дійсна з 11.09.2007
р. по 11.09.2012 р., Ліцензія від 03.04.2012 р.
№025635 на право роздрібної торгівлі
алкогольними напоями з терміном дії з
16.04.2012 р. по 15.04.2013 р.

Також, у позивача наявні Довідка про
внесення місця зберігання до Єдиного
державного реєстру від 05.10.2011 р. серія
АП №223244, за адресою м. Київ, вул.
Чигоріна, 49, кв. 61, про внесення місця
зберігання оптових партій алкогольних
напоїв та Довідка про внесення місця
зберігання до Єдиного державного
реєстру від 15.11.2013 р. серія АП №225538, за
адресою м. Київ, вул. Чигоріна, 49, кв. 61,
про внесення місця зберігання оптових
партій алкогольних напоїв.

Перевіркою встановлено, що за період з
01.07.2011р. по 31.12.2012р. ТОВ «Ніан»
здійснювало діяльність на підставі
ліцензій на право здійснення
роздрібної, оптової торгівлі та
імпорту алкогольних напоїв.

Роздрібна торгівля алкогольними
напоями здійснюється в магазині за
адресою: вул. Боженко, 86-л, м. Київ.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «Ніан»
реалізовувало алкогольні напої в
роздріб за цінами нижчими від
мінімальних цін, встановлених державою
(Бальзам «Прикарпатський» міцністю 45%
об., місткістю 0,5 л. за ціною 32,0 грн. за
пляшку (фіскальний чек від 13.12.2012р. №1536)
мінімально-роздрібна ціна за вказаний
період становить 32,06 грн. (ціна за 1л. 100%
спирту 142,5 грн. х об'єм, 0,5 л. х міцність
0,45 %) та Шампанське «Французький
бульвар» біле напівсолодке, місткістю
0,75л. за ціною 25,00 грн. за пляшку
(фіскальний чек від 14.11.2012 №1286),
мінімально-роздрібна ціна становить
26,00 грн.

Згідно з наданими до перевірки
документами: податкові накладні,
видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні за
перевіряємий період підприємством
було отримано алкогольних напоїв, на
які занижено ціну реалізації на
загальну суму 113 789,04 гривень.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього Кодексу, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.
До складу договірної (контрактної)
вартості включаються будь-які суми
коштів, вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
у зв'язку з компенсацією вартості
товарів/послуг.

У відповідності до ч. 10 ст.18 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів", надати
Кабінету Міністрів України право
встановлювати мінімальні
оптово-відпускні та роздрібні ціни на
алкогольні напої.

Згідно ст. 5 Закону України "Про ціни і
ціноутворення", Кабінет Міністрів
України: 1) забезпечує проведення
державної цінової політики; 2) здійснює
державне регулювання цін, визначає
повноваження органів виконавчої влади
щодо формування, встановлення та
застосування цін, якщо інше не
визначено законом або міжнародним
договором України, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України; 3) визначає перелік
товарів, державні регульовані ціни на
які затверджуються відповідними
органами виконавчої влади, якщо інше не
визначено законом.

Статтею 13 Закону України "Про ціни і
ціноутворення", Державне регулювання
цін здійснюється Кабінетом Міністрів
України, органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень шляхом: 1)
установлення обов'язкових для
застосування суб'єктами
господарювання: фіксованих цін;
граничних цін; граничних рівнів
торговельної надбавки (націнки) та
постачальницько-збутової надбавки
(постачальницької винагороди);
граничних нормативів рентабельності;
розміру постачальницької винагороди;
розміру доплат, знижок (знижувальних
коефіцієнтів); 2) запровадження
процедури декларування зміни ціни
та/або реєстрації ціни.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30.10.2008 р. № 957 «Про встановлення
розміру мінімальних оптово-відпускних
і роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв вітчизняного
виробництва».

Згідно абз. 13 ч. 2 ст. 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі оптової або роздрібної торгівлі
коньяком, алкогольними напоями,
горілкою, лікеро-горілчаними виробами
та вином за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні
оптово-відпускні або роздрібні ціни на
такі напої - 100 відсотків вартості
отриманої партії товару, розрахованої
виходячи з мінімальних
оптово-відпускних або роздрібних цін,
але не менше 10000 гривень;

Суд звертає увагу, що під час розгляду
справи позивачем не надано суду
доказів, які б спростовували
викладениї відповідачем в акті
перевірки висновків щодо продажу
алкогольних напоїв по заниженим цінам.

Враховуючи вищевикладене, Суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача в частині скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій від 13 березня 2014 року за
№0 не підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог щодо
скасування податкових
повідомлень-рішень від 13 березня 2014
року № 0 та від 13 березня 2014 року №
0, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між позивачем
(Замовник), з однієї сторони, та ТОВ
«Снайпер Медіа» (Виконавець), з іншого
боку, було укладено Договір на надання
послуг з мерчандайзингу товарів №14/92
від 01.07.2011 р. (надалі - Договір №14/92).

У відповідно до п. 1.1 - п. 1.4 Договору
№14/92, Замовник доручає, а Виконавець
бере на себе зобов'язання надавати
послуги з мерчандайзингу товару. Під
мерчандайзингом Сторони мають на увазі
підготовку товару до продажу в
роздрібних магазинах торговельних
мереж, що здійснюється в порядку та на
умовах, передбачених даним Договором, з
метою збільшення обсягів продажів
цього товару. Товаром за даним
Договором є алкогольні напої, які
постачаються Замовником до роздрібних
магазинів (далі - «Товар»). Перелік
роздрібних магазинів в яких Виконавцем
надається послуги з мерчандайзингу
Товару визначені сторонами у Додатку
№1 до цього Договору, що є його
невід'ємною частиною.

Згідно п. 4.1 Договору №14/92, вартість
послуг, що надаються Виконавцем
Замовнику протягом звітного періоду за
цим Договором, складає 4% від суми
відвантажених товарів роздрібним
магазинам торгівельних мереж,
зазначених у Додатку №1, протягом
звітного періоду.

В матеріалах справи міститься Акт
здачі-приймання робіт від 30.09.2011 р.,
згідно даного Акту приймання-передачі
робіт, у третьому кварталі 2011 р.,
Виконавець надав комплекс робіт
Замовнику в роздрібних магазинах
торгівельних мереж, в які Замовник
поставляє товар - алкогольні напої,
згідно Договору №14/92 від 01.07.2011 р. і
Додатку№1 від 01.07.2011р., яке складає
невід'ємну частину Договору.

Суд звертає увагу, що в матеріалах
справи відсутній Додаток №1 від 01.07.2011
р., який є невід'ємною частиною Договору
№14/92 від 01.07.2011 р., відсутні докази
поставляння товару - алкогольних
напоїв в магазини, які зазначені в Акті
здачі-приймання робіт від 30.09.2011р., що в
свою чергу свідчило б про
правомірність сплати за надані послуги
(мерчандайзингові послуги), банківські
виписки або платіжні доручення, які
свідчили б про оплату отриманих послуг.

Також, суд звертає увагу, що на стор. 8
Акту перевірки зазначено, що позивачем
будо надано до перевірки наступні
документи по даному контрагенту: Акт
надання послуг №000457 від 09.09.2011 р. на
суму без ПДВ 7421,00 грн. та Акт надання
послуг №000456 від 30.09.2011 р. на суму без ПДВ
221855,10грн., дані документи не були надані
суду підчас розгляду справи.

Разом з цим суд вважає за доцільне
зауважити, що маркетингові та
мерчандайзингові послуги за своїм
змістом є послугами, що забезпечують
функціонування діяльності платника
податків у сфері вивчання ринку,
стимулювання збуту продукції (робіт,
послуг), політики цін, організації та
управлінні руху продукції (робіт,
послуг) до споживача та після
продажного обслуговування споживача в
межах господарської діяльності такого
платника податків.

До таких послуг також належать, послуги
з розміщення продукції платника
податку в місцях продажу, послуги з
вивчення, дослідження та аналізу
споживчого попиту, внесення продукції
(робіт, послуг) платника податку до
інформаційних баз продажу, послуги зі
збору та розповсюдження інформації про
продукцію (роботи, послуги) (п.п. 14.1.108 ПК
України).

За таких обставин належним
документальним підтвердженням
виконання маркетингових
(мерчандайзингових) послуг будуть
звіти виконавця про проведення
маркетингових досліджень, в яких мають
бути викладені результати таких
досліджень і дані рекомендації
замовнику, в тому числі і фото-звіти,
оскільки виконання мерчандайзингових
послуг - це вміле розташування товару в
торговому залі, оригінальне оформлення
прилавків, проведення презентацій,
роздача сувенірів та інше.

З аналізу наведеного вбачається, що
наявність лише податкових накладних та
актів приймання-передачі для даного
виду договорів не є належним
документальним підтвердженням
отримання (надання) маркетингових
(мерчандайзингових) послуг, а лише
формально відображає рух коштів між
суб'єктами господарювання.

Також, між позивачем (Рекламодавець), з
одного боку, та ТОВ «Перший
альтернативний телеканал А1»
(Виконавець), з іншого боку, було
укладено Договір №30.10/1 про надання
рекламних послуг від 31.10.2011 р. (надалі по
тексту Договір №30.10/1).

У відповідності до п.1.1, п. 1.2 Договору
№30.10/1, рекламодавець замовляє, а
Виконавець за плату надає Рекламні
послуги в обсязі, в порядку та на
умовах, передбачених даним Договором
та Додатками до нього. Рекламодавець
зобов'язується приймати та оплачувати
Рекламні послуги, що надаються
Виконавцем, у строки та на умовах,
передбачених у даному Договорі та
Додатках до нього, які є невід'ємною
частиною даного Договору. Детальні
умови надання Рекламних послуг (обсяг,
період розміщення Рекламних
відеоматеріалів, хронометраж
Рекламних відеоматеріалів, вартість
Рекламних послуг і умови їхньої оплати,
а також інші умови за згодою Сторін)
визначаються Додатками до даного
Договору, які є його невід'ємною
частиною.

Відповідно до п. 2.1, п. 2.2 Договору №30.10/1,
Виконавець зобов'язується р
розмістити Рекламні відеоматеріали
Рекламодавця в ефірі Телеканалу
відповідно до умов даного Договору та
Додатків до нього. У випадку виникнення
обставин, що перешкоджають Виконавцю у
виконанні зобов'язань по розміщенню
Рекламних відеоматеріалів згідно
даного Договору, останній у
найкоротший строк повідомляє
Рекламодавця про ситуацію, що склалася,
і гарантує, що здійснить трансляцію
нерозміщених Рекламних
відеоматеріалів в найближчий
рівнозначний час, погоджений з
Рекламодавцем. Щомісяця надавати
Рекламодавцю Акти здачі-прийняття
робіт (надання послуг) за місяць, в
якому надавались Рекламні послуги,
якщо Сторони не домовляться про інший
строк. Надати на вимогу Рекламодавця
ефірну довідку про розміщення
Рекламних матеріалів. Рекламодавець
зобов'язується: своєчасно, не пізніше 3
(трьох) робочих днів до першого виходу в
ефір Телеканалу Рекламних
відеоматеріалів Рекламодавця надавати
Виконавцю Рекламні відеоматеріали,
записані на наступні носії - на
відеокасети формату Betacam SP у форматі SD
PAL 25 2 Ch; або DVCam у форматі SD PAL 25 2 Ch; або
Flash, DVD, чи CD у форматі Microsoft DV AVI SD PAL 25 720*576
2Ch 16Bit 48KHz з обов'язковим дотриманням
наступних вимог: якість відео- і
звукового ряду повинні відповідати
встановленим технічним нормам
телебачення, а саме: відео - SD PAL25 720*576,
звук - 2Ch (stereo) 16Bit 48KHz -5dB; у конверт разом
із записом Рекламного відеоматеріалу
повинен бути вкладений супровідний
аркуш, у якому мають бути зазначені:
назва Рекламного відеоматеріалу;
кількість варіантів Рекламного
відеоматеріалу; чітко вказано, який з
варіантів обраний Рекламодавцем для
розміщення в ефірі Телеканалу; точний
хронометраж Рекламного
відеоматеріалу; вхідний і вихідний
тайм-коди Рекламного відеоматеріалу; у
конверт разом із записом Рекламного
відеоматеріалу повинна бути вкладена
музична довідка по кожному окремому
Рекламному відеоматеріалу, в якій
мають бути зазначені: назва Рекламного
відеоматеріалу, назви музичних творів,
які використовувались в кожному
окремому Рекламному відеоматеріалі,
хронометраж звучання кожного
музичного твору в такому Рекламному
відеоматеріалі, автори музики та
автори тексту музичних творів, ГТІБ
виконавців (співвиконавців), та/або
назва колективу виконавців, строк дії
прав на використання творів та об'єктів
суміжних прав; рекламні відеоматеріали
повинні суворо відповідати
законодавству України та даному
Договору. Вчасно та у повному обсязі
здійснювати оплату Рекламних послуг,
що надаються Виконавцем, в порядку та
на умовах, визначених в даному Договорі
та Додатках до нього. При належному
виконанні Виконавцем умов даного
Договору, протягом 5 (п'яти) днів з
моменту одержання Акту здачі-прийняття
робіт (надання послуг), підписати Акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
і передати його Виконавцеві, а у
випадку наявності обґрунтованих
зауважень до наданих Виконавцем
Рекламних послуг, у п'ятиденний строк
від дня одержання Акту здачі-прийняття
робіт (надання послуг) направити
Виконавцю письмову мотивовану відмову
від підписання Акту здачі-прийняття
робіт (надання послуг). У випадку
непідписання Акту здачі-прийняття
робіт (надання послуг) та ненадання
письмової мотивованої відмови від його
підписання Рекламодавцем у
передбачений даним пунктом строк,
послуги вважаються наданими
Виконавцем належно та в повному обсязі
та прийнятими Рекламодавцем без
будь-яких зауважень, правові наслідки
непідписання Акту здачі-прийняття
робіт (надання послуг) прирівнюються до
прийняття Рекламодавцем належним
чином наданих послуг та підписання
Акту здачі-прийняття робіт (надання
послуг). У порядку та на умовах,
передбаченими даним Договором та
чинним законодавством, надавати
Виконавцю всі відомості та інформацію,
необхідні Виконавцю для надання
Рекламних послуг, а також документи, що
підтверджують такі відомості та
інформацію. Надавати Виконавцю до
першого дня розміщення Рекламного
відеоматеріалу без будь-якого
попереднього запиту або звернення
Виконавця засвідчені у встановленому
порядку копії відповідних чинних
сертифікатів, дозволів, ліцензій, якщо
відповідно до законодавства України
рекламовані види діяльності або товари
(роботи, послуги) підлягають
обов'язковій сертифікації або їхнє
виробництво та/або реалізація вимагає
наявності дозволу, ліцензії, а також у
будь-якому іншому випадку, зокрема, але
не виключно, коли законодавством
України передбачена обов'язковість
розміщення інформації про такий
сертифікат, дозвіл, ліцензію.

Відповідно до п. 4.3 Договору №30.10/1,
рекламодавець зобов'язується
оплачувати вартість Рекламних послуг
протягом 5 (п'яти) банківських днів з
моменту виставлення Виконавцем
відповідного рахунку на оплату, але в
будь-якому випадку не пізніше дня, що
передує першому дню трансляції
Рекламних відеоматеріалів
Рекламодавця.

На підтвердження виконаних робіт
позивач надав наступні документи: Акт
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ОУ-0000149 від 31.12.2011 р., ефірну довідку
без № та дати, податкову накладну від
31.12.2011 р. №24, платіжне доручення №261 від
14.03.2012 р.

Суд звертає увагу, що в матеріалах
справи відсутні докази передачі
позивачем контрагенту рекламних
матеріалів, які в подальшому повинні
використовуватися, відсутній рахунок
на оплату отриманих послуг (п. 4.3
Договору №30.10/1), а в ефірній довідці
взагалі відсутні реквізити коли вона
складена.

Між позивачем (Покупець), з однієї
сторони, та ТОВ «ТД «Вікові Традиції»
(Постачальник), з іншого боку, було
укладено Договір №2/2009 поставки від
01.09.2009 р. (надалі - Договір №2/2009).

У відповідності до п. 1.1 - п. 1.9 Договору
№2/2009, Постачальник зобов'язується
передати у власність Покупця товар
відповідно до накладних, а Покупець
зобов'язується прийняти цей товар і
сплатити його в терміни, обумовлені цим
договором. Ціна, кількість, асортимент
кожної партії товару узгоджуються
сторонами і зазначаються в накладних
на товар, що визнаються Специфікаціями,
і що є невід'ємною частиною цього
Договору. Найменування Товару:
лікеро-горілчані вироби в асортименті.
Місце постачання: м. Київ вул.
Саперно-слобідська, 25. Сторони надають
передбачені чинним законодавством
України документи, необхідні для
здійснення підприємницької
діяльності: Свідоцтво про реєстрацію
платника ПДВ; Свідоцтво про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності; Ліцензія на право торгівлі
алкогольними напоями; Сторони
використовують до даного Договору
умови DDP (Доставка Товару в пункт
вказаний Покупцем) згідно редакції
ІНКОТЕРМС - 2000. Постачальник
зобов'язався надавати Покупцеві
рекламну продукцію для просування
Товару, яку Покупець поширює і
використовує за письмовим погодженням
сторін, а також Постачальник
зобов'язався проводити тренінги,
семінари, дегустації, промо-акції,
направлені на популяризацію і
просування Товару протягом всього часу
дії цього договору. Покупець
зобов'язався сприяти Продавцеві в
проведенні заходів пов'язаних з
рекламою і просуванням Товару.
Покупець є дистриб'ютором продукції
Постачальника у торгівельних мережах
«Сільпо», «Фора», «Експансія»,
«БМ-Трейд» у м. Київ.

Згідно п. 3.1 - п. 3.12 Договору №2/2009,
Постачання Товару Покупцеві
здійснюється окремими партіями після
складання замовлення Покупцем і
узгодження його з Постачальником по
телефону, факсу або в іншій формі.
Якість Товару повинна відповідати всім
відповідним ГОСТам чи ДСТУ.
Підтвердженням якості Товару є копії
сертифікатів відповідності і ін.
документів, що підтверджують їх якість,
завірені печаткою Постачальника, що
видаються на вимогу Покупця. Приймання
Товару по кількості і якості
проводиться відповідно до чинного на
момент приймання Товару законодавства
України. Претензії по постачанню
(недостача, бій, втрата товарного
вигляду і тому подібне) наголошуються
під час приймання Товару і
оформляються Актом приймання Товару,
або в накладній, і підтверджуються
підписами представників Постачальника
і Покупця. В цьому випадку Постачальник
зобов'язаний обміняти Товар або
заповнити недостачу. Претензії по
якості Товару та прихованого
заводського браку можуть бути заявлені
Покупцем на протязі всього періоду
строку придатності, але не пізніше 5
робочих днів з моменту виявлення.
Товар, що не відповідає фізико-хімічним
показникам (не якісна продукція)
повинен бути підтверджений протоколом
випробувань лабораторії,
акредитованої в цій сфері діяльності.
Після приймання Товару відповідальною
особою без наголошення претензій по
поставленому Товару по кількості
претензії не розглядаються. В разі
прострочки строку реалізації Товару в
торговій точці чи на складі Покупця він
повертається Постачальнику (без
претензій до якості і кількості).
Повернення Товару здійснюється у
присутності відповідальних
представників обох сторін на підставі
накладних на повернення товару. При
підтвердженні невідповідності Товару
Постачальник зобов'язаний здійснити
заміну не якісної продукції на якісну і
компенсувати всі затрати Покупця,
понесені останнім в зв'язку з такою
невідповідністю. Товар поставляється в
тарі і упаковці, вимогам Гостів, що
відповідають, і що забезпечують
збереження Товару. Передача (здача -
приймання) Товару здійснюється згідно
накладної на складі Покупця у
присутності представників обох сторін.
Датою постачання товару за даною
угодою вважається дата підписання
накладної на партію Товару
уповноваженими представниками сторін.

На підтвердження виконання Договору
№2/2009 позивачем надано наступні
документи: видаткові накладні №РН-001973
від 30.11.2011 р., №РН-001645 від 02.11.2011 р.,
№РН-001702 від 09.11.2011 р., №РН-001788 від 16.11.2011
р., №РН-001888 від 23.11.2011 р., податкові
накладні: від 02.11.2011р. №1638, від 09.11.2011р.
№2603, від 16.11.2011р. №5126, від 23.11.2011р., №6415,
від 30.11.2011р. №8025; сертифікати
відповідності: №UA1.024.Х003419-11 з терміном
дії з 11.03.2011 р. до 13.02.2014 р.; Посвідчення
якості: №844 з датою розливу: 27.10.2011 р.,
28.09.2011 р., 30.09.2011р., 31.10.2011 р., №887 з датою
розливу: 24.10.2011 р., 02.11.2011 р., 20.11.2011р.,
17.11.2011 р., №853 з датою розливу: 07.10.2011 р.,
28.09.2011 р., 10.09.2011р., 03.11.2011 р., №864 з датою
розливу: 13.11.2011 р., 26.10.2011 р., 13.09.2011р.,
14.11.2011 р., №876 з датою розливу: 17.11.2011 р.,
26.10.2011 р., 10.10.2011р., 16.11.2011 р.;
товарно-транспортні накладні на
перевезення: серія 01ААБР №330296 від
02.11.2011 р., серія 01ААБР №333355 від 30.11.2011 р.,
серія 01ААБР №330309 від 09.11.2011 р., серія
01ААБР №330323 від 16.11.2011 р., серія 01ААБР
№330335 від 23.11.2011 р., картка рахунків.

Також, суд звертає увагу, що на стор. 8
Акту перевірки зазначено, що позивачем
було надано до перевірки наступні
документи по даному контрагенту:
Видаткова накладна від 03.11.2012р. № б/н на
суму без ПДВ 62702,88 грн., Видаткова
накладна від 17.11.2012р. № б/н на суму без
ПДВ 48549,96 грн., Видаткова накладна від
10.11.2012р. № б/н на суму без ПДВ 49082,04 грн.,
Видаткова накладна від 30.11.2012р. № б/н на
суму без ПДВ 63897,12 грн. та Видаткова
накладна від 23.11.2012р. № б/н на суму без
ПДВ 49310,28 грн., дані документи не були
надані суду підчас розгляду справи.

Суд звертає увагу, що
товарно-транспорті накладні оформлені
неналежним чином, а саме, відсутні дані
про водія, маршрут (пункт навантаження,
пункт розвантаження, вантаж отримав
П.І.Б., довіреність отримувача товару),
також в матеріалах справи відсутні
довіреності на отримання товару,
докази поставлення товару на склад та
облік на складі, які б підтверджували
отримання товару.

Крім того, між позивачем (Покупець), з
однієї сторони, та ТОВ «САНОІЛ ТОРГ»
(Продавець), з іншого боку, було
укладено Договір купівлі-продажу
№19-09-12 від 19.09.2012 р. (надалі - Договір
№19-09-12).

У відповідності до п. 1.1, п. 1.2 Договору
№19-09-12, відповідно до умов даного
договору Продавець зобов'язується
передати у власність Покупця продукцію
та матеріали (надалі також - товар), а
Покупець зобов'язується прийняти товар
та оплати його на умовах, визначених
даним договором. Найменування,
асортимент, кількість та вартість
товару визначається сторонами у
Специфікаціях, які є невід'ємними
додатками до даного договору.

Згідно з п. 2.1 - п. 2.6 Договору №19-09-12,
загальна вартість договору
визначається на підставі сум,
зазначених у Специфікаціях. Ціна на
товар фіксується на момент підписання
сторонами відповідної Специфікації до
договору та може бути змінена виключно
за взаємним погодженням сторін.
Розрахунки за даним договором
здійснюються протягом 90 (дев'яносто)
банківських днів від дати поставки
товару Покупцю. У випадку з'ясування
неможливості оплати товару у термін,
визначений сторонами в даному
договорі, Покупець зобов'язаний
повернути Продавцю весь отриманий та
неоплачений за договором товар. В
такому випадку сторони підписують
відповідний Акт повернення товару та
приймають рішення щодо доцільності
подальшого існування договірних
відносин між ними. Розрахунки за даним
договором проводяться в безготівковій
формі, шляхом перерахування Покупцем
грошових коштів на розрахунковий
рахунок Продавця. Сторони можуть
погодити інші форми та строки
проведення розрахунків за даним
договором шляхом підписання
відповідної додаткової угоди до нього.

На підтвердження виконання договору
позивачем надано наступні документи:
Специфікація №1 від 30.11.2012 р. на 2 781,000 т.,
Акт приймання-передачі від 30.11.2012 р.,
видаткова накладна №РН-0000755 від 30.11.2012
р., податкова накладна від 30.11.2012 р. №954,
платіжне доручення №1238 від 18.12.2012 р.

Суд звертає увагу, що в матеріалах
справи відсутні товарно-транспортні
накладні поставки товару в кількості 2
781,000 т., відсутні відомості про облік
даного товару на складі Позивача та
довіреності на отримання товару.

Як зазначено Вищим адміністративним
судом України в інформаційному листі
від 20 липня 2010 року №1112/11/13-10 "Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби", процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
етапи: 1. Встановлення факту здійснення
господарської операції. 2. Встановлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції. 3. Встановлення
зв'язку між фактом придбання товарів
(послуг) спорудженням основних фондів,
імпортом товарів (послуг) і
господарською діяльністю платника
податку 4. Встановлення дотримання
платником податку спеціальних вимог
щодо документального підтвердження
сум податкового кредиту та/або
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість.

Відповідно абз. 11 ст.1 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 Закону, підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16
вищевказаного Положення,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать законодавчим та
нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України "Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні".

У відповідності до п.п. 14.1.27 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України (далі -
Кодекс) витрати - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України визначено,
що витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу

У відповідності до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України встановлено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку

Наведені правові норми свідчать, що
визначальною умовою правомірності
формування витрат, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування, є їх
здійснення для провадження
господарської діяльності платника
податку, та підтвердження первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачено правилами
ведення бухгалтерського обліку

Як зазначено у постанові Верховного
Суду України від 07.02.2012 № 21-425во10,
наявність у позивача податкових
накладних, виданих контрагентом, за
умови встановлення судом факту
нездійснення самої господарської
операції, не є підставою для віднесення
зазначених у цих накладних сум до
податкового кредиту

Суд не бере до уваги надані Позивачем
до суду копії податкових накладних та
видаткових накладних, оскільки останні
тільки фіксують господарську операцію.
В свою чергу, позивачем не надано до
суду документів, що підтверджують
наявність товару, який в подальшому був
реалізований.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№742/11/13-11 від 02.06.2011 судам необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-то: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Згідно постанови Верховного суду
України від 08.09.2009 у справі № 21-737во09 про
необґрунтованість податкової вигоди
може свідчити відсутність необхідних
умов для досягнення результатів
відповідної підприємницької,
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного персоналу, основних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів, а
також письмові заперечення посадових
осіб контрагентів, що будь-яких
документів, угод, платіжних доручень,
банківських та господарських
документів вони не підписували.

Суд звертає увагу, що навіть наявність
у покупця належно оформлених
документів, необхідних для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих продавцями податкових
накладних, не є безумовною підставою
формування податкового кредиту, у разі
недоведення реальності здійснених
господарських операцій та факту
використання придбаних товарів/послуг
в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку

Відповідно до пункту 198.1 статті 198
Податкового кодексу України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу
України встановлює, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198
Податкового кодексу України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

З аналізу зазначених норм вбачається,
що визначальним фактором для
формування податкового кредиту
платником податку на додану вартість є
відповідність податкової накладної
порядку її заповнення та подальше
використання придбаних товарів
(основних фондів) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Як вбачається з обставин справи,
позивач в податкових деклараціях з
податку на додану вартість за
перевіряємий період в складі
податкового кредиту відобразив суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, виписаних ПП
«Ріекс» у зв'язку з отриманням послуг.

Суд звертає увагу на те, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
необхідних для віднесення певних сум
до податкового кредиту, зокрема
виданих постачальником/продавцем
податкових накладних, не є безумовною
підставою формування податкового
кредиту, у разі недоведенння
реальності здійснених господарських
операцій та факту використання
придбаних товарів/послуг в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до ст. 48 Закону України
«Про автомобільний транспорт» від
05.04.2001р. № 2344-ІІІ, встановлено перелік
обов'язкових документів, на підставі
яких виконуються вантажні перевезення
юридичною особою на договірних умовах
та для власних потреб. До таких
документів відносяться: документ, що
засвідчує використання транспортного
засобу на законних підставах; дорожній
лист; товарно-транспортна накладна або
інший визначений законодавством
документ на вантаж; інші документи,
передбачені законодавством України,
також згідно до п.п.11.1 та п.п.11.3 п. 1
Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України № 363 від 14.10.1997р. та
зареєстрованого Міністерством юстиції
України №128/2568 від 20.10.1998р., встановлено,
що основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля, а
дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Судом встановлено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю "Ніан"
здійснює діяльність: оптова торгівля
напоями (основний), роздрібна торгівля
в неспеціалізованих магазинах
переважно продуктами харчування,
напоями та тютюновими виробами,
роздрібна торгівля напоями в
спеціалізованих магазинах,
дослідження кон'юнктури ринку та
виявлення громадської думки.

На підтвердження реальності
господарських взаємовідносин із
контрагентами надано копії видаткових
накладних та акти здачі-приймання
робіт (надання послуг), копії
податкових накладних.

При цьому, надаючи пояснення з приводу
використання товарів (послуг),
придбаних у контрагентів, представник
позивача зазначив про подальше їх
використання у власній господарській
діяльності.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах
справи відсутні копії
товарно-транспортних накладних, а
наявні не належним чином оформлені
заявки на надання послуг, рахунки,
дорожні листи, довіреності на
отримання товару.

При цьому, матеріали справи не містять
копій товарно-транспортних накладних,
подорожніх листів, довіреностей,
маршрутних листів перевезень та жодної
товарно-транспортної накладної,
наказів на завантаження та
розвантаження вантажу, прийому товару
на складах, заявок, докази розміщення
реклами, отримання мерчандайзингу
послуг, згідно умовами договорів.

Доказів, які б дали можливість
ідентифікувати участь контрагентів у
наданні позивачу послуг, згідно
податкових накладних, позивачем до
суду також не надано.

На думку суду позивачем не доведено
мету та необхідність придбання у
контрагентів послуг, визначених у
податкових накладних.

Крім цього, з рахунків-фактури та Актів
здачі-приймання робіт (надання послуг)
не вбачається, яким чином відбувалось
завантаження, відвантаження та саме
перевезення вантажу (відсутні
відомості про автомобілі, водіїв тощо).

Крім цього, як вбачається з акту
перевірки, до перевірки ТОВ "Ніан"
первинних документів в повному об'ємі
не надано.

Відповідно до пункту 44.6. статті 44
Податкового кодексу України у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Слід зазначити, що у судовому засіданні
представником позивача зазначалось, що
первинна документація надавалась
перевіряючим, проте з незрозумілих
підстав останні відмовились
використовувати зазначені документи.

Відповідно до пункту 44.7. статті 44
Податкового кодексу України у разі
якщо посадова особа контролюючого
органу, яка здійснює перевірку,
відмовляється з будь-яких причин від
врахування документів, наданих
платником податків під час проведення
перевірки, платник податків має право
до закінчення перевірки надіслати
листом з повідомленням про вручення та
з описом вкладеного або надати
безпосередньо до контролюючого органу,
який призначив проведення перевірки,
копії таких документів (засвідчені
печаткою платника податків (за
наявності печатки) та підписом
платника податків - фізичної особи або
посадової особи платника податків -
юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, які
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності.

У разі якщо під час проведення
перевірки платник податків надає
документи менше ніж за три дні до дня її
завершення або коли надіслані у
передбаченому абзацом першим цього
пункту порядку документи надійшли до
контролюючого органу менше ніж за три
дні до дня завершення перевірки,
проведення перевірки продовжується на
строк, визначений статтею 82 цього
Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому
абзацом першим цього пункту порядку
документи надійшли до контролюючого
органу після завершення перевірки або
у разі надання таких документів
відповідно до абзацу другого цього
пункту, контролюючий орган має право не
приймати рішення за результатами
проведеної перевірки та призначити
позапланову документальну перевірку
такого платника податків.

Аналіз вищезазначеної норми
Податкового кодексу України дає
підстави вважати, що в разі відмови з
будь-яких причин від врахування
документів, наданих платником податків
під час проведення перевірки, платник
податків має право до закінчення
перевірки надіслати листом з
повідомленням про вручення та з описом
вкладеного або надати безпосередньо до
контролюючого органу, який призначив
проведення перевірки.

Доказів направлення Державній
податковій інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві копій
первинних документів листом з
повідомленням про вручення та з описом
вкладеного позивачем не надано.

При цьому, згідно акту перевірки,
позивач зазначив, що заперечення
будуть надані, проте, позивачем не було
надано жодних документів та заперечень
на акт перевірки.

За таких обставин, враховуючи
відсутність доказів надання під час
перевірки первинної документацій в
повному об'ємі, суд вважає, що такі
документи були відсутні у ТОВ "Ніан" на
час складення такої звітності.

Таким чином, судом не встановлено, а
позивачем не доведено, що здійснені ним
господарські операції з контрагентами
носять реальний характер, а послуги,
зазначені у податкових накладних,
дійсно придбані у контрагентів та
використані в межах господарської
діяльності або придбавались з такою
метою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
висновки Акту перевірки про порушення
позивачем норм Податкового кодексу
України та заниження податку на додану,
та податку на прибуток є
обґрунтованими та не спростовуються
матеріалами справи, а тому, збільшення
ТОВ "Ніан" суми грошового зобов'язання з
податку на додану вартість та податку
на прибуток відповідно до податкових
повідомлень-рішень від 13 березня 2014
року №0 та від 13 березня 2014 року №
0 є правомірним.

Крім того, аналогічна позиція
викладена в Постанові Верховного суду
України від 05.03.2012 р., Вищий
адміністративний суд України в
Постанові від 20.02.2013 р. по справі
№К9991/59409/12, Постанові від 27.03.2013 р. по
справі №К/9991/56892/12, Постанові від 13.02.2013
р. по справі №К/9991/69822/12, Постанова від
22.06.11р. по справі К/9991/15429/11, Ухвалі від
05.10.11р. по справі К 9991/14602/11, в Ухвалах від
16.10. 2013р. по справі №2а-18701/11/2670 (К/800/44495/13),
від 10.04,2013р. по справі №2а-12992/11/2670
(К/9991/80738/12), від 19.09.2013р. по справі
№2а-12994/11/2670 (К/800/33214/13), від 27.03.2013р. по
справі №2а-8473/12/2670 (К7800/7365/13).

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем
доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніан" не підлягає
задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір,
Окружний адміністративний суд міста
Києва зазначає наступне.

Законом України "Про судовий збір"
встановлено, що за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
складає 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до статті 8 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
встановлено у 2014 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі з 01
січня - на рівні 1218,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог,
позивачу, в даному випадку, за
звернення до адміністративного суду із
майновим позовом слід було сплатити
4872,00 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону
України "Про судовий збір" встановлено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 487,20 грн., а тому, враховуючи,
результат розгляду адміністративної
справи та розмір сплаченого судового
збору, решта суми судового збору у
розмірі 4684,80 грн. підлягає стягненню з
позивача на користь Державного
бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніан" відмовити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ніан" () на користь Державного бюджету
України (отримувач коштів - УДКСУ у
Печерському районі м. Києва, код 38004897,
банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код
банку 820019, р/р 4007, код класифікації
22030001) судовий збір у розмірі 4684,80 грн.
(чотири тисячі шістсот вісімдесят
чотири грн. 80 коп.).

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник