Справа № 686/7438/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 686/7438/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Бондарчук
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 07 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому про перерахунок пенсії ,
-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області з позовом до управління
Пенсійного фонду України в місті
Хмельницькому про визнання
протиправними дій та зобов'язання
провести перерахунок основної та
додаткової пенсії згідно Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Відповідно
до постанови Хмельницького
міськрайонного суду від 07.05.2014 року
адміністративний позов задоволено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Хмельницького
міськрайонного суду та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись при цьому
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином. У зв'язку з
неприбуттям жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про його дату, час і місце,
а також враховуючи те, що їх явка в
судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2 є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, 1 категорії, що
підтверджується копією посвідчення.
Відповідно довідки МСЕК №059760 позивачу
встановлена друга група інвалідності
внаслідок захворювання, пов'язаного із
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

За звернення позивача, УПФ в м.
Хмельницькому 28 березня 2014 року надало
відповідь із обґрунтуванням
розрахунку розміру пенсії, яку отримує
ОСОБА_2, зокрема основна пенсія 1518 грн. 40
коп., додаткова пенсія за шкоду завдану
здоров'ю 379 грн. 60 коп., підвищення
інвалідам армії 376 грн. 60 коп., 50 грн.
цільова грошова допомога, 92 грн. 35 коп.
щомісячна державна допомога, а всього 2
419 грн. 95 коп.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що в
силу ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою
не може бути нижчим по 2-й групі
інвалідності 8 мінімальних пенсій за
віком.

Крім цього згідно ст. 50 вищевказаного
Закону особам, віднесеним до першої
категорії призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, інвалідам 2-ї групи - 75%
мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян
потерпілих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" № 796-12 від 28.02.1991 року пенсія
особам віднесеним до категорії 1,2,3,4
встановлюється у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

В силу частини 3 ст. 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян потерпілих внаслідок
Чорнобильської катастрофи" у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії
передбачений частиною 4 ст.54 цього
Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
особам віднесеним до категорії 1,2,3,4.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Пунктом 1 ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" зазначено, що мінімальний
розмір пенсії по віку встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем при обрахунку та виплаті
пенсії позивачу враховується порядок
та розмір виплат окремим категоріям
громадян встановленим Постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210, якою передбачено, що
основний розмір пенсії по інвалідності
2-ї групи для учасників ліквідації
аварії на Чорнобильській АЕС не може
бути меншим ніж 160 % прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, а щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю,
виплачується в розмірі 40% прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Статтею 22 Конституції України
передбачено, що прийняття інших, або
нових законів, або внесення змін до
чинних законів, не допускає звуження
змісту та обсягу існуючих прав та
свобод.

Згідно з положеннями частини четвертої
ст.9 КАС України, у разі невідповідності
нормативно - правового акта
Конституції України, Закону України,
міжнародному договору, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, або іншому правовому
акту, суд застосовує правовий акт, який
має вищу юридичну силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при вирішенні
даного спору суд виходить з того, що при
розрахунку основної та додаткової
пенсії, передбачених ст.ст.50, 54 Закону
України №796-ХІІ підлягають
застосуванню розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого в Законі
про Державний бюджет України на
відповідний рік, із якого визначається
мінімальний розмір пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 21 Конституції України
усі люди є вільні і рівні у своїй
гідності та правах. Права і свободи
людини є невідчужуваними та
непорушними. Згідно із ст. 64
Конституції України конституційні
права і свободи людини і громадянина не
можуть бути обмежені, окрім випадків,
передбачених Конституцією України.

Таким чином, виходячи із
пріоритетності законів над
підзаконними актами, яким являється
постанова Кабінету Міністрів України
№1210 від 23.11.2011 року «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
керується відповідач при вирішенні
даного питання, слід застосовувати
норму, яка має вищу юридичну силу, а
саме норми Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», адже вказана постанова
істотно зменшує розмір пенсії позивача
по відношенню до розміру пенсії
визначеної законом.

Закон України «Про державний бюджет
України на 2014 рік» не містить жодної
норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме
застосування Закону «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м.
Хмельницькому, - залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 07 травня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Сторчак В. Ю.