Справа № 802/2451/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/2451/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Томчук А.В.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Мельник-Томенко Ж.
М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю.

при секретарі: Лукашик М.О.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, представник на
підставі ордеру

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 28 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Державної виконавчої
служби України про оскарження рішення,
дій та бездіяльності державного
виконавця , -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Державної виконавчої
служби України про визнання дій та
бездіяльності протиправною,
скасування постанови.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 28.07.2014 року
позов задоволено частково, зокрема
визнано противоправною та скасовано
постанову Державної виконавчої служби
України про закінчення виконавчого
провадження ВП№41269713 від 14.05.2014 року, в
решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу в
якій просив скасувати постанову суду
та прийняти нову про відмову у
задоволенні позову. В обґрунтування
апеляційної скарги апелянт вказав, що у
зв'язку з винесенням боржником наказу
про призначення ОСОБА_3 на посаду та
надходження від позивача заяви про
повне виконання рішення суду,
державний виконавець правомірно виніс
постанову про закінчення виконавчого
провадження.

Представник позивача просив відмовити
в задоволенні апеляційної скарги з
підстав викладених в запереченні на
апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився про дату, час та
місце розгляду справи, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
завчасно та належним чином.

Представник позивача зазначив, про
можливість розгляду справи за
відсутності представника позивача.

Враховуючи те, що явка відповідача не
визнавалась судом апеляційної
інстанції обов'язковою, а неявка, у
відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України,
не перешкоджає судовому розгляду
справи, суд апеляційної інстанції
ухвалив здійснювати розгляд за
відсутності представника відповідача,
крім того під час підготовки справи до
апеляційного розгляду не встановлено
обставин, які потребують додаткових
пояснень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 09.12.2010 року,
залишеною без змін ухвалою Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 01.02.2011 року, адміністративний позов
ОСОБА_3 до Державного департаменту
України з питань виконання покарань -
задоволено (справа №2-а-3018/10/0270). Визнано
незаконним та скасовано наказ
Державного департаменту України з
питань виконання покарань № 63 о/с від 9
червня 2010 року. Поновлено ОСОБА_3 на
роботі в централізованому апараті
Державного департаменту України з
питань виконання покарань на посаді
заступника директора
департаменту-начальника управління
соціально-виховної, психологічної
роботи та міжнародних і громадських
зв'язків департаменту з гуманітарних
питань та охорони здоров'я Державного
департаменту України з питань
виконання покарань з 09.06.2010 року
допустивши до негайного виконання.
Рішення набрало законної сили.

На виконання даної постанови суду
Вінницьким окружним адміністративним
судом 09.12.2010 року видано виконавчий
лист по справі №2-а-3018/10/0270.

18.12.2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень ДВС України на
підставі вищевказаного виконавчого
листа відкрито виконавче провадження
№41269713.

В подальшому, за невиконання рішення
суду та законних вимог державного
виконавця без поважних причин
державним виконавцем відповідача на
боржника - Державну пенітенціарну
службу України (правонаступник
Державного департаменту України з
питань виконання покарань) накладено
штраф в розмірі 680,00 грн.

14.05.2014 року державним виконавцем, у
відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження",
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження.

Підставою для закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
зазначив фактичне виконання
виконавчого документа, згідно наказу
Державної пенітенціарної служби
України від 22.04.2014 року №44/ОС-14, яким
ОСОБА_3 поновлено на посаді.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність у державного виконавця
ДВС України ВПВР підстав для винесення
постанови від 14.05.2014 року про
закінчення виконавчого провадження ВП
№41269713.

Суд першої інстанції відмовив у
задоволенні вимоги про визнання
неправомірними дій ДВСУ України ВПВР
щодо закінчення виконавчого
провадження, оскільки вона не
відповідає матеріально-правовим
способам захисту порушеного права, так
як у разі скасування постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 14.05.2014 року в повній мірі
відбувається відновлення порушених
прав та інтересів позивача.

Також відмовлено у задоволенні
позовної вимоги про зобов'язання
відповідача або іншої посадової особи
вжити заходи до фактичного виконання в
повному обсязі рішення суду від 09.12.2010
року з виконавчим листом №2-а-3018/10/0270
виданого Вінницьким окружним
адміністративним судом 25.05.2011 року, так
як такі обов'язки передбачені ст.ст. 11, 75
та 76 Закону України "Про виконавче
провадження", а тому підстав про
зобов'язання відповідача в майбутньому
вчинити такі заходи відсутні.

Постанова Вінницького окружного
адміністративного суду від 28.07.2014 року
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог не оскаржуються.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції враховуючи наступні
обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 17 Закону
України "Про виконавче провадження"
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою зокрема такі виконавчі
документи: виконавчі листи, що
видаються судами.

Частинами 1, 2 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк
до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення
про примусове виселення боржника - у
строк до п'ятнадцяти днів) та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

В силу ч. 1 ст. 27 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 75 Закону України "Про
виконавче провадження" після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання
може бути проведено без участі
боржника, державний виконавець
організовує виконання відповідно до
повноважень, наданих йому законом, та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі
боржника неможливо, державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону та
вносить подання (повідомлення)
правоохоронним органам для
притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до
суду чи іншого органу (посадової особи),
що його видав.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Вказаною нормою законодавства
передбачено підставу для закінчення
виконавчого провадження, а саме у разі
фактичного виконання в повному обсязі
рішення згідно з виконавчим
документом.

Так, приймаючи постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 14.05.2014 року державний виконавець
мотивував її тим, що боржником вчинено
фактичне виконання виконавчого
документу, а саме постанови
Вінницького окружного
адміністративного суду від 09.12.2010 року
та поновлено ОСОБА_3 на посаді.

Однак, рішенням суду від 09.12.2010 року
зобов'язано Державну пенітенціарну
службу України поновити ОСОБА_3 на
роботі в централізованому апараті
Державного департаменту України з
питань виконання покарань на посаді
заступника директора
департаменту-начальника управління
соціально-виховної, психологічної
роботи та міжнародних і громадських
зв'язків департаменту з гуманітарних
питань та охорони здоров'я Державного
департаменту України з питань
виконання покарань з 09.06.2010 року.

Проте, відповідно до наказу Державної
пенітенціарної служби України від
22.04.2014 року №44/ОС-14, ОСОБА_3 поновлено на
посаді заступника начальника
управління - начальника відділу
зв'язків з громадськістю та
міжнародної діяльності управління
зовнішніх комунікацій апарату
Державної пенітенціарної служби
України (посаду яку запропоновано
позивачу та погоджена останнім за
власним бажанням) з 23 квітня 2014 року. В
той час, як постановою Вінницького
окружного адміністартивного від 09.12.2010
року чітко вказано дату з якої ОСОБА_3
підлягає поновленню на посаді (09.06.2010
року).

За таких обставин суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що виконавче
провадження можна вважати виконаним в
повному обсязі лише у випадку
фактичного поновлення ОСОБА_3 на роботі
з 09.06.2010 року, а тому постанова
Державної виконавчої служби України
про закінчення виконавчого
провадження ВП№41269713 від 14.05.2014 року є
протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З підстав вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції при ухваленні оскаржуваної
постанови вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому відсутні підстави для її
скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
виконавчої служби України, - залишити
без задоволення, а постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 28 липня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
20 жовтня 2014 року .

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.