Справа № 2-а/1519/4327/11
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а/1519/4327/11

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Бобуйок І.А. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Малиновського районного суду м. Одеси
від 29 серпня 2011 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
визнання неправомірною бездіяльність
та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради, в якому
позивач просила суд: визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача щодо не нарахування їй
щомісячної допомоги по догляду за
дітьми - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
досягнення ними трирічного віку у
розмірі не нижче прожиткового мінімуму
на дитину віком до 6 років; зобов'язати
відповідача зробити перерахунок та
доплату їй недоплачені суми допомоги
по догляду за дітьми - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до досягнення ними трирічного
віку у розмірі не нижче прожиткового
мінімуму на дитину віком до 6 років, з
урахуванням виплаченої допомоги за
період з 01 липня 2010 року по 30 червня
2011 року; зобов'язати відповідача
в подальшому утримуватись від
порушення її прав на отримання
щомісячної допомоги по догляду за
дітьми - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до
досягнення ними трирічного віку у
розмірі не нижче прожиткового мінімуму
на дитину віком до 6 років, передбаченої
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» шляхом щомісячного
нарахування та виплати допомоги на
кожну дитину у розмірі не нижче
прожиткового мінімуму на дитину віком
до 6 років.

Постановою Малиновського районного
суду м. Одеси від 29 серпня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_2
залишений без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить вищезазначену
постанову скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог. В обґрунтування скарги апелянт
зазначила, що судом першої інстанції
порушенні норми матеріального та
процесуального права.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено під час апеляційного
розгляду, позивач є матір'ю ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку в
Департаменті праці та соціальної
політики Одеської міської ради та
отримує допомогу по догляду за дітьми
до досягнення ними трирічного віку, як
особа, що не застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України «Про допомогу сім'ям з дітьми»,
дія якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги, також, визначався цими
законами. Зокрема, частиною 1 статтею 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про допомогу сім'ям з дітьми»
та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», його дію поширено на
застрахованих осіб.

Частину 1 статті 15 вказаного Закону
викладено в такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень», а пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
цього Закону - у такій редакції:
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців».

Із Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Однак, Конституційний Суд України
рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
визнав неконституційними низку
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі, й пункт 25
розділу ІІ цього Закону щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

При цьому, пункт 23 розділу ІІ вказаного
Закону щодо внесення змін до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» неконституційним визнано не
було.

Поряд з цим, пункт 2 розділу ІІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про допомогу сім'ям
з дітьми».

Проте, ст. 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
установлено, що у 2009 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Аналогічним чином врегульовано спірні
правовідносини у 2010 році ст. 45 Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік».

Таким чином, в зв'язку з тим, що у
передбачений законом спосіб положення
Законів України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» та «Про Державний
бюджет України на 2010 рік» не визнано
неконституційними та не скасовано, у
2009-2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
призначалась та виплачувалась у
відповідності до п. 22 постанови
Кабінету Міністрів України № 1751 від
27.12.2001 року «Про затвердження Порядку
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми».

Зазначені висновки суду апеляційної
інстанції відповідають позиції
Верховного Суду України, висловленої,
зокрема, у постанові від 19 листопада 2013
року по справі № 21-382а13.

Поряд з цим, оскільки, ані Законами
України про Державний бюджет України
на відповідні роки, ані іншими
Законами, не встановлювалось з 2011 року
іншій, ніж у Законах України «Про
допомогу сім'ям з дітьми» та «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» розмір допомоги, а дії
Законів про бюджет діяли, відповідно,
лише у 2009 та 2010 роках, спірні
правовідносини з 01 січня 2011
року регулюються Законами України «Про
допомогу сім'ям з дітьми» та «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», в залежності від статусу
особи (застрахована або не
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування), якій
здійснюються відповідні виплати, а
положення постанови Кабінету
Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 в тій
частині, в якій воно суперечить
названим законам, застосовуватися не
може.

Отже, з 01 січня 2011 у відповідача виник
обов'язок здійснювати виплату
державної допомоги в розмірах,
передбачених Законами України «Про
допомогу сім'ям з дітьми» та «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Таким чином, оскільки у справі, що
розглядається, суд першої інстанції
встановив, що спір виник з приводу
виплати допомоги особі, яка не
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то, за таких
обставин, колегія суддів дійшла
висновку, що на відносини, пов'язані із
виплатою допомоги зазначеній особі, у
період з 01 січня 2011 року поширюються
норми Закону України «Про допомогу
сім'ям з дітьми», відповідно до статті 15
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

Висновки суду першої інстанції про те,
що положення пункту 23 розділу ІІ Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яким
частину 1 статті 15 Закону України «Про
допомогу сім'ям з дітьми» викладено в
новій редакції залишалися чинними у 2011
році, є помилковими, адже з 01 січня 2009
року свою дію відновили редакції цієї
статті до внесення в неї змін Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Зазначені висновки суду апеляційної
інстанції відповідають позиції Вищого
адміністративного суду України,
висловленої, зокрема, у рішеннях від 16
січня 2014 року по справі №
К/9991/11031/12, від 26 лютого 2014 року по справі
№ К/9991/81169/12, від 11
вересня 2014 року по справі № К/800/54693/13.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку щодо
відсутності підстав для задоволення
заявленого адміністративного позову
щодо зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату
позивачу допомоги по догляду за її
дітьми у відповідності до вимог статті
15 Закону України «Про допомогу сім'ям з
дітьми», відповідно якої допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Також, колегія суддів зазначає, що
вирішуючи справу, судом першої
інстанції не було враховано, що позивач
звернулась за захистом порушеного
відповідачем права на перерахунок
допомоги по догляду за дітьми за період
з 01 липня 2010 року лише 21 липня 2011 року,
тобто частково з пропуском строку
визначеного ст. 99 КАС України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 99 КАС
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 100 названого Кодексу (у
вказаній вище редакції) пропущення
строку звернення до адміністративного
суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову
за умови, якщо на цьому наполягає одна
із сторін.

Разом з цим, колегія суддів наголошує,
що Законом України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07 липня 2010 року ч. 1
ст. 100 КАС України викладено в новій
редакції, відповідно до якої (редакція
станом на момент розгляду справи судом
апеляційної інстанції)
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала.

Згідно вимог ч. 2 ст. 5 КАС України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Судовою колегією встановлено, що
позивачем поставлено питання про
зобов'язання відповідача зробити
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дітьми за період з 01 липня 2010
року. За захистом порушеного права
остання звернулась 21 липня 2011 року,
тобто частково з пропуском
вищевказаного строку, а тому в даному
випадку судовому розгляду підлягають
позовні вимоги за період з 21 липня 2010
року, в іншій частині позовні вимоги
підлягають залишенню без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване судове рішення в частині
вирішення позовних вимог за період з 01
липня 2010 року по 20 липня 2010 року,
відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України,
підлягає скасуванню із залишенням без
розгляду позовних вимог в цій частині,
а в іншій частині, відповідно до п. 4 ч. 1
ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню
з винесенням нової постанови про
часткове задоволення вказаних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 203, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Малиновського районного суду м. Одеси
від 29 серпня 2011 року - задовольнити
частково.

Постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 29 серпня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про визнання неправомірною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
визнання неправомірною бездіяльність
та зобов'язання вчинити певні дії за
період з 01 липня 2010 року по 20 липня 2010
року - залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову
постанову, якою адміністративний позов
ОСОБА_2 до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про визнання неправомірною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради щодо не
нарахування та не виплати ОСОБА_2
державної допомоги по догляду за
дітьми: ОСОБА_3 з 21 липня 2010 року до дати
досягнення ним трирічного віку; ОСОБА_5
та ОСОБА_4 з дати призначення допомоги
до дати досягнення ними трирічного
віку, відповідно до положень ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, з
урахуванням фактичних виплат, але не
більше ніж на період дії ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Зобов'язати Департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради здійснити нарахування та виплату
на користь ОСОБА_2 державну допомогу по
догляду за дітьми: ОСОБА_3 з 21 липня 2010
року до дати досягнення ним трирічного
віку; ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з дати
призначення такої допомоги до дати
досягнення ними трирічного віку,
відповідно до положень ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» у розмірі прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років, з
урахуванням фактичних виплат, але не
більше ніж на період дії ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми».

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/