Справа № 2а-9341/11/1370
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа №
140923/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року у справі за позовом Телевізійного
заводу «Електрон» - дочірнього
підприємства Відкритого акціонерного
товариства «Концерн-Електрон» до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2011 року позивач - Телевізійний
завод «Електрон» - дочірнє
підприємство Відкрите акціонерне
товариство «Концерн-Електрон»
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова, в якому
просить визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача від 15.02.2011 року №/5587,
яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість (у тому числі заявленого в
рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) на суму
7611,00 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Львові від 31.12.2010 року № /0/481.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що право платника
податків на формування податкового
кредиту виникає в момент отримання
податкової накладної та жодним чином
не обмежується податковим періодом, в
якому виписана ця податкова накладна. В
матеріалах справи наявні податкові
накладні за період серпень-вересень 2010
року та за жовтень 2010 року, які були
включені до складу податкового кредиту
податкових декларацій з податку на
додану вартість за жовтень 2010 року та
листопад 2010 року відповідно.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до висновку, що позивачем на
підтвердження обґрунтованості
віднесення до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
за перевірений період були надані
податкові накладні, які не мали
недоліків та, порядок заповнення яких,
відповідав встановленому чинним
законодавством.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
Державна податкова інспекція у
Залізничному районі м. Львова
оскаржила її, подавши апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 20 жовтня 2011
року та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що
документальним підтвердженням
правомірності включення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість на підставі податкової
накладної, яку було виписано у
будь-якому з попередніх періодів, для
платника податку - покупця є документ,
який підтверджує дату надходження
такої податкової накладної від
продавця, а саме зареєстровані
відповідно до вимог Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, яке
затверджене наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 та
зареєстроване в Міністерстві юстиції
України від 05.06.1995 р. за № 168/704, лист з
рекомендованим повідомленням про
вручення із зазначенням на ньому
відбитку календарного поштового
штемпеля та отримана разом з цим листом
податкова накладна з відображенням на
ній дати реєстрації на штампі вхідної
кореспонденції (за умови дотримання
інших вимог Закону щодо формування
податкового кредиту).

Апелянт вказує на те, що судом першої
інстанції не взято до уваги той факт, що
ТЗ «Електрон» ДП ВАТ «Концерн
Електрон» до ДПІ у Залізничному районі
м. Львова разом з деклараціями з
податку на додану вартість не
подавались заяви із скаргами на
підприємства, також, під час проведення
перевірки підприємством не
представлено документів (конверти з
штампом), які підтверджують фактичну
дату отримання податкових накладних,
які було виписано у попередніх
періодах та відображено в деклараціях
з податку на додану вартість.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що працівниками
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
проведено позапланову виїзну
перевірку Телевізійного заводу
«Електрон» - дочірнього підприємства
Відкритого акціонерного товариства
«Концерн-Електрон» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість у зменшення податкових
зобовязань з з податку на додану
вартість наступних податкових
періодів за листопад 2010 року, яка
виникла за рахунок від'ємного значення
з податку на додану вартість, що
декларувалось за період з 01.10.2010 року по
31.10.2010 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 28.01.2011 року за №
127/23-4/32969709, згідно якого встановлено
завищення суму від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
жовтень 2010 року в сумі 832 грн. 00 коп.,
заниження суму позитивного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
листопад 2011 року в сумі 6779 грн. 00 коп., а
тому завищено суму бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних податкових
періодів за листопад 2010 року в сумі 7611
грн. 00 коп., чим порушено підп.7.7.1,
підп.7.4.1, підп.7.2.6, підц.7.2.3, підп.7.2.1 п.7.2
ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

На підставі зазначеного акту перевірки
Державною податковою інспекцією у
Залізничному районі м. Львова винесено
податкове повідомлення-рішення від
15.02.2011 року №/5587, яким зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість (у тому
числі заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) на суму 7611,00 грн.

Відповідно до вимог п. 2.2. ст. 2 Закону
України «Про податок на додану
вартість» платником податку є будь-яка
особа, яка за своїм добровільним
рішенням зареєструвалася платником
податку.

Підпункт 3.1.1. п. 3.1. ст. 3 цього ж Закону
визначає, що об'єктом оподаткування з
прибутку на додану вартість, зокрема є:
операції платників податку з поставки
товарів та послуг, місце поставки яких
знаходиться на митній території
України.

В силу п.п.7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» датою
виникнення податкових зобов'язань з
поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а у разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

Підпунктом 7.7.1 п.7.7 ст.7 вищенаведеного
Закону визначено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно п.п. 7.4.1 п. 7.4 цієї ж статті,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
мезгою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

У відповідності до пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7
вказаного Закону датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Згідно п.п.7.2.3. п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Податкова накладна є
звітним податковим документом і
одночасно розрахунковим документом.

Підпунктом 7.2.6. п. 7.2 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
визначено, що податкова накладна
видається платником податку, який
поставляє товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

У разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку
її заповнення отримувач таких товарів
(послуг) має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг). Отримання такої скарги є
підставою для проведення позапланової
виїзної перевірки такого
постачальника для з'ясування
достовірності та повноти нарахування
ним зобов'язань з цього податку за
такою цивільно-правовою операцією. Зі
змісту Закону випливає, що покупець
вправі подати скаргу на контрагента,
який вчасно не надав податкову
накладну. Проте Закон не встановлює
обов'язок покупця на подання скарги.

Разом з тим, відповідно до підпункту 9.2
пункту 9 Порядку ведення реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України від 30.06.05 №244 (зі змінами та
доповненнями), отримані податкові
накладні, розрахунки коригування
кількісних і вартісних показників,
вантажні митні декларації, а також інші
подібні документи (згідно з підпунктом
7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону)
відображаються у реєстрі отриманих та
виданих податкових накладних за датою
отримання зазначених документів.

Отже, у разі отримання податкових
накладних, що виписані в різних
податкових періодах, а надійшли із
запізненням в одному періоді (за
наявності документального
підтвердження такого запізнення),
платник податку - покупець товарів
(робіт, послуг) повинен на дату
отримання зазначених документів
відобразити їх у графі 2 реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних затвердженого наказом ДПА
України від 30.06.05. № 244 «Про порядок
ведення реєстру отриманих та виданих
податкових накладних» (із змінами та
доповненнями) та за умови виконання
норм підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7
Закону має право відобразити такі
податкові накладні в податковій
декларації з податку на додану
вартість у поточному періоді.

Як слідує з реєстру отриманих та
виданих податкових накладних,
Телевізійний завод «Електрон» -
дочірнього підприємства ВАТ
«Концерн-Електрон» відображено
отримання податкових накладних, що
виписані в різних податкових періодах,
а надійшли із запізненням в одному
періоді.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що оформленні
належним чином податкові накладні є
підставою для формування податкового
кредиту, а тому законом не заборонено
включення до складу податкового
кредиту податкових накладних минулих
періодів в межах термінів позовної
давності.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 20
жовтня 2011 року у справі №2а-9341/11/1370 за
позовом Телевізійного заводу
«Електрон» - дочірнього підприємства
Відкритого акціонерного товариства
«Концерн-Електрон» до Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова про визнання нечинним
та скасування податкового
повідомлення-рішення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 15.10.2014 року.