Справа № 810/3636/14-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
810/3636/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Терлецька О.О.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 30
липня 2014 року у справі за позовом
дочірнього підприємства
«Києво-Святошинське управління по
експлуатації газового господарства»
публічного акціонерного товариства
«Київоблгаз» до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області (далі по тексту -
відповідач, податковий, контролюючий
орган) про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 09.10.2013 №
.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30 липня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим,
що суд першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення невірно
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими про дату, час і місце
апеляційного розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
перегляду оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, колегія суддів
визнала можливим розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в
жовтні 2013 року податковим органом була
проведена камеральна перевірка даних
щодо порушення граничних термінів
сплати узгоджених податкових
зобов'язань дочірнім підприємством
«Києво-Святошинське управління по
експлуатації газового господарства»
публічного акціонерного товариства
«Київоблгаз» (код за )

Результати перевірки відображено в
акті перевірки від 09.10.2013 № 105/1502/19412538, в
якому контролюючим органом
встановлено, що позивачем порушено
терміни сплати самостійно визначеного
грошового зобов'язання податку на
додану вартість.

Так, в акті перевірки встановлено
наступне:

- по декларації від 19.12.2012 №
граничний термін сплати - 01.01.2013,
сплачено - 29.01.2013, кількість днів
прострочення - 28;

- по декларації від 17.01.2013 року №
граничний термін сплати - 30.01.2014,
сплачено - 28.02.2013, кількість днів
прострочення - 29;

- по декларації від 29.02.2013 №
граничний термін сплати - 03.03.2013,
кількість днів прострочення - 23.

- по декларації від 19.03.2013 №
граничний термін сплати - 31.03.2013,
сплачено - 29.04.2013, кількість днів
прострочення - 29;

На підставі акта перевірки
відповідачем було винесено податкове
повідомлення-рішення від 09.10.2013 №
, згідно з яким позивачу
нараховано суму штрафу у розмірі 14248, 39
грн. за порушення граничних термінів
сплати узгоджених податкових
зобов'язань.

Позивач зазначає, що висновки
відповідача про порушення ним
граничних термінів сплати податкових
зобов'язань не відповідають дійсним
обставинам справи, зважаючи на те, що по
вказаних податкових деклараціях
податкові зобов'язання було сплачено у
встановлені законодавством строки, а
саме:

- по декларації від 19.12.2012 №
граничний термін сплати - 01.01.2013,
сплачено - 25.12.2012;

- по декларації від 17.01.2013 року №
граничний термін сплати - 30.01.2014,
сплачено - 29.01.2013;

- по декларації від 29.02.2013 №
граничний термін сплати - 03.03.2013,
сплачено - 28.02.2013.

- по декларації від 19.03.2013 №
граничний термін сплати - 31.03.2013,
сплачено - 26.03.2013;

На підтвердження вказаного
твердження позивачем надано копії
платіжних доручень від 25.12.2012 № 91 на
суму 331 812, 00 грн., від 29.01.2013 № 11 на суму 524
495,00 грн., від 28.02.2013 № 74 на суму 65399,00 грн.,
від 26.03.2013 № 1 на суму 113 926,00 грн. (а.с. 28-31).

За результатами адміністративного
оскарження спірне податкове
повідомлення-рішення відповідача було
залишено без змін, а скарги позивача -
без задоволення.

Вважаючи податкове
повідомлення-рішення від 09.10.2013 №
протиправним, позивач звернувся з
даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення
позову. суд першої інстанції виходив з
того, що самостійно визначені
платником податків зобов'язання були
сплачені у встановлені законодавством
строки.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини виникли у
зв'язку з тим, що, виходячи з позиції
відповідача, позивачем порушено строк
сплати податкових зобов'язань по
деклараціях з податку на додану
вартість за листопад, грудень 2012 року і
січень, лютий 2013.

Як зазначає позивач, щодо підприємства
17.05.2012 року було винесено податкове
повідомлення-рішення № , згідно з
яким платнику податків було нараховано
суму основного платежу з податку на
додану вартість та штрафних санкцій в
розмірі 632364,00 грн.

Підприємством було сплачено суму
визначених вказаним податковим
повідомленням-рішенням податкових
зобов'язань та штрафу.

У зв'язку з тим, що відповідно до
податкового повідомлення-рішення
відповідача від 17.05.2012 № пеня в
розмірі 35 273,92 грн. не визначалася,
позивач вважав себе вільним від
будь-яких зобов'язань.

05.10.2012 на адресу позивача відповідачем
було надіслано податкову вимогу № 917
від 29.07.2012 щодо сплати податкового
боргу у вигляді пені в сумі 35 273,92 грн.

Крім того, 21.08.2013 на адресу платника
податків податковим органом було
надіслано податкову вимогу форми «Ю»
від 07.08.2013 року № 495-19 на суму 36 601, 67 грн.

Вказані податкові вимоги були
оскаржені позивачем в судовому
порядку.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 25 листопада
2013 року по справі № 810/5813/13 за позовом
дочірнього підприємства
«Києво-Святошинське управління по
експлуатації газового господарства»
публічного акціонерного товариства
«Київоблгаз» до Державної податкової
інспекції у Києво-Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області було
задоволено позовні вимоги: визнано
протиправними та скасовано податкові
вимоги відповідача від 29.08.2012 року № 917
та від 07.08.2013 № 495-19.

Вказана постанова Київського
окружного адміністративного суду від 25
листопада 2013 року по справі № 810/5813/13
була оскаржена відповідачем в
апеляційному порядку та станом на дату
апеляційного розгляду справи не
набрала законної сили.

Відповідно до п. 56.2 ст. 56 Податкового
кодексу України у разі коли платник
податків вважає, що контролюючий орган
неправильно визначив суму грошового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству
або виходить за межі повноважень
контролюючого органу, встановлених цим
Кодексом або іншими законами України,
він має право звернутися до
контролюючого органу вищого рівня із
скаргою про перегляд цього рішення.

Згідно з п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу
України з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу, платник податків має право
оскаржити в суді податкове
повідомлення-рішення або інше рішення
контролюючого органу у будь-який
момент після отримання такого рішення.

Рішення контролюючого органу,
оскаржене в судовому порядку, не
підлягає адміністративному
оскарженню.

Процедура адміністративного
оскарження вважається досудовим
порядком вирішення спору.

При зверненні платника податків до
суду з позовом щодо визнання недійсним
рішення контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Таким чином, податкові зобов'язання,
визначені позивачу згідно з
податковими вимогами відповідача від
29.08.2012 року № 917 та від 07.08.2013 № 495-19
станом на час існування спірних
правовідносин були неузгодженими, та
погашенню не підлягали.

Згідно з п. 131.2 ст. 131 Податкового
кодексу України при погашенні суми
податкового боргу (його частини) кошти,
що сплачує такий платник податків, у
першу чергу зараховуються в рахунок
податкового зобов'язання. У разі
повного погашення суми податкового
боргу кошти, що сплачує такий платник
податків, в наступну чергу
зараховуються у рахунок погашення
штрафів, в останню чергу зараховуються
в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує
встановленої цим пунктом черговості
платежів або не визначає її у
платіжному документі (чи визначає з
порушенням зазначеного порядку),
контролюючий орган самостійно
здійснює такий розподіл такої суми у
порядку, визначеному цим пунктом.

Таким чином, спрямування коштів в
рахунок погашення неузгоджених
податкових зобов'язань не може
вважатися законним.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірні правовідносини виникли у
зв'язку з тим, що відповідачем було
зараховано кошти в розмірі 35 273,92 грн.,
сплачені позивачем в рахунок погашення
податкових зобов'язань за податковою
декларацією від 19.12.2012 № в
рахунок погашення податкового боргу за
податковою вимогою від 29.08.2012 року № 917,
що призвело, виходячи з позиції
відповідача, до невчасної сплати
самостійно визначених платником
податків податкових зобов'язань.

Згідно з п. 57.1. ст. 57.Податкового кодексу
України платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 203.1. ст. 203. Податкового
кодексу України, податкова декларація
подається за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному місяцю, протягом 20
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Згідно п. 203.2. ст. 203. Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого
пунктом 203.1 цієї статті для подання
податкової декларації.

Проаналізувавши встановлені фактичні
обставини справи на підставі наведених
норм законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що терміни сплати
самостійно визначеного грошового
зобов'язання податку на додану
вартість позивачем не були порушені, що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Таким чином, зарахування контролюючим
органом неузгоджених податкових
зобов'язань (пені) в рахунок погашення
податкового боргу, зважаючи на
зазначення платником податків
призначення платежу - перерахунок ПДВ
за листопад 2013 року, є протиправним, а
висновок відповідача про порушення у
зв'язку з цим термінів сплати
самостійно визначених податкових
зобов'язань не відповідає обставинам
справи.

Виходячи з цього, оскаржуване
податкове повідомлення-рішення від
09.10.2013 р. № є підлягає скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновки
суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно з ст. ст. 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду м. Києва від 30
липня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо його було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення копій особам,
які беруть участь у справі (ч. 5 статті
254 КАС України). Касаційна скарга на
судові рішення подається
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів
після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення постанови
в повному обсязі відповідно до статті
160 цього Кодексу - з дня складення
постанови в повному обсязі (стаття 212
КАС України).

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді І.О.
Грибан О.А. Губська

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.