Справа № 804/10949/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р. Справа № 804/10949/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді - Коренева А.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Охоронна спілка
«Гарант» до Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 04.07.14, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Охоронна спілка «Гарант»,
звернувся до суду з позовом до ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 04.07.14.
На обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що ним на
отриманий в ДПІ запит були надані всі
документи в повному обсязі, а тому
підстави для застосування норм пп.78.1.1
п.78.1 ст.78 ПКУ відсутні. Також позивачем
зазначено, що на підтвердження
правомірності формування податкового
кредиту в січні 2014р. за
взаємовідносинами з ТОВ «Гранд Інвест
ЛТД» ним надані всі первинні документи,
в тому числі податкова накладна,
зауваження до оформлення якої у
податкового органу відсутні. Правом
участі в судовому засіданні,
призначеному на 14.10.14, позивач не
скористався, направив до суду
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача (а.с.131).

Відповідач, ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, проти
задоволення позову заперечував. Мотиви
незгоди зводяться до того, що надані
позивачем документи, як-то акти
здачі-прийняття робіт та податкові
накладні, не розкривають змісту
наданих послуг, не містять
деталізованої інформації про фактично
надані послуги, їх обсяг та характер,
строки тощо. Крім того, у контрагента
позивача ТОВ «Гранд Інвест ЛТД»
відсутні трудові ресурси для
здійснення господарської діяльності,
що підтверджується актом ДПІ у
Бабушкінському районі від 31.03.14
№473/223/38752938 відносно ТОВ «Гранд Інвест
ЛТД». Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 14.10.14, не
прибув, направив до суду клопотання про
розгляд справи без участі представника
ДПІ.

Вивчивши доводи позову та заперечень,
заслухавши пояснення представників
сторін, наданих в судовому засіданні
23.09.14, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов та заперечення,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд при
винесені постанови виходить з
наступних підстав та мотивів.

З оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення № від 04.07.2014
р., яким позивачу збільшена сума
грошового зобов'язання з ПДВ в розмірі
202 162,50 грн., в тому числі 134 775 грн. - за
основним платежем та 67 387,5 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями,
вбачається, що воно прийнято на
підставі Акту перевірки від 13.06.14
№4202/04-63-22-03/36162477 (а.с. 34). Згаданий акт
перевірки (далі - Акт) складений за
результатами проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства з ПДВ
при реалізації товарів (робіт, послуг),
придбаних у підприємства ТОВ «Гранд
Інвест Лтд» за період з 01.01.14 по 31.01.14
(а.с.14-32). Фактичної підставою для
прийняття спірного рішення слугували
висновки Акту про документальне не
підтвердження реальності
господарських відносин із
контрагентами, їх вид, обсяг, якість та
розрахунки та про порушення позивачем
п.198.2, п.198.6 ст.198 ПКУ та завищення
податкового кредиту в сумі 134 775 грн., в
тому числі за січень 2014р. на суму 134 775
грн.

Такий висновок контролюючого органу
обґрунтований посиланням на
встановлені перевіркою обставини щодо
відсутності у позивача первинних
документів, які б підтверджували факт
отримання позивачем у ТОВ «Гранд
Інвест ЛТД» послуг з хорони об'єктів, з
наданого акту виконаних робіт не
можливо встановити, за якою саме
адресою були надані послуги ТОВ «Гранд
Інвест ЛТД», кількість охоронців,
наданих позивачу цим товариством для
охорони об'єктів, також ДПІ посилається
на акт ДПІ у Бабушкінському районі від
31.03.14 №473/223/38752938 відносно ТОВ «Гранд
Інвест ЛТД», в якому зазначається про
відсутність у останнього трудових
ресурсів.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесених на підставі
таких висновків спірних актів
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Стосовно посилань позивача на
відсутність у відповідача підстав для
проведення перевірки, за якою прийнято
спірне рішення. Сторонами в ході
розгляду справи визнано, що перевірка
проведена на підставі відповідного
наказу керівника ДПІ від 10.06.14 №784,
копія якого разом із направленням на
проведення такої перевірки були
отримані платником податків -
позивачем. Відповідно до п.81.1 ст.81 ПКУ
непред'явлення або не надіслання у
випадках, визначених цим Кодексом,
платнику податків (його посадовим
(службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб контролюючого органу
до проведення документальної виїзної
або фактичної перевірки. Як зазначено
представником позивача в судовому
засіданні, позивач не скористався
правом не допуску посадових осіб ДПІ до
перевірки, наказ від 10.06.14 №784 не
оскаржив. За викладених обставин, суд
не приймає до уваги доводи позивача з
приводу безпідставності призначення
та проведення відповідачем перевірки,
за результатами якої прийнято спірне
рішення.

В ході судового розгляду справи судом
встановлено, що спірна сума
податкового кредиту в розмірі 134 775 грн.
сформована позивачем за
взаємовідносинами з ТОВ «Гранд Інвест
ЛТД» на підставі наступних документів:
- договору субпідряду №5-СП від 30.12.13, за
змістом якого ТОВ «Гранд Інвест ЛТД»
надає в розпорядження позивачу
охоронців для несення служби на
охоронних позивачем об'єктах, в порядку
та на умовах, передбачених цим
договором, за змістом п.2.2. договору ТОВ
«Гранд Інвест ЛТД» надає охоронців на
підставі заявок позивача, фактичне
надання послуг фіксується в акті
здачі-прийняття виконаних робіт (п.2.3),
(а.с.35-38); - додаткової угоди до
вказаного Договору від 31.01.14 №1, за якою
п.3.1. викладений в наступні редакції:
вартість послуг за січень 2014р. дорівнює
808 650 грн., в тому числі ПДВ 134 775 грн.
(а.с.39); - податкової накладної від 31.01.14
№100 на суму 808 650 грн., в тому числі ПДВ 134
775 грн.; - акту здачі-приймання робіт
(надання послуг) №ОУ - 0000093 від 31.01.14, за
змістом якого виконавцем були виконані
наступні роботи - послуги охорони у
січні 2014 р., кількість - 1, на суму з ПДВ 808
650 грн. (а.с.41). Надані позивачем платіжні
доручення суд не приймає до уваги,
оскільки вони не містять ані дат
одержання та проведення банком, ані
підпису та печатки банку (а.с.42-49).

Розв'язуючи спір, суд зазначає, що
порядок формування платником податків
податкових зобов'язань з ПДВ та
податкового кредиту визначений
приписами Податкового кодексу України.

Згідно з п. 14.1.36 ст. 14 ПК України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
За змістом п. 22.1. ст. 22 ПК України,
об'єктом оподаткування можуть бути
майно, товари, дохід (прибуток) або його
частина, обороти з реалізації товарів
(робіт, послуг), операції з постачання
товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти,
визначені податковим законодавством, з
наявністю яких податкове
законодавство пов'язує виникнення у
платника податкового обов'язку.

Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1
ст. 188 ПК України, об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
окрім іншого, з постачання товарів,
місце постачання яких розташоване на
митній території України. Датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів. База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.

За приписами п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця та є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Пунктом 200.1 ст. 200
згаданого Кодексу встановлено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. В свою чергу,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198
виникає, окрім іншого, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. При цьому,
відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, та складається з
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за встановленою
ставкою, протягом такого звітного
періоду, окрім іншого, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст. 201
Кодексу).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» № 996-XIV (далі -
Закон № 996-XIV) господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства;
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення;
фінансова звітність - бухгалтерська
звітність, що містить інформацію про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства за звітний період. Згідно
зі ст. 3 Закону № 996-XIV метою ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності є надання
користувачам для прийняття рішень
повної, правдивої та неупередженої
інформації про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства. Приписами ст.9
Закону № 996-XIV визначено, що підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Системний аналіз наведених правових
норм дає суду підстави для висновку, що
законодавцем безумовно презумується
реальність оподатковуваних операцій
та витрат платника податку,
достовірність документів податкового
обліку, а право платника податку на
включення сум ПДВ до податкового
кредиту обумовлено юридичним складом,
до якого входять такі юридичні факти,
як: придбання платником податку у інших
платників цього податку товарів чи
послуг, призначених для використання в
оподатковуваних операціях, що
відповідають цілям господарської
діяльності платника податку -
отримання доходу, тобто досягнення
розумної економічної мети;
підтвердження податковою накладною,
виписаною постачальником - платником
податку.

Суд відмічає, що вставлення факту
реального придбання платником
податків товарів чи послуг від
контрагента, зазначеного в податковій
накладній, є визначальним при
вирішенні питання щодо права позивача
на податковий кредит та відповідає
правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній, зокрема в
постанові від 22.10.10 у справі за позовом
Приватного підприємства «Балтімор» до
ДПІ у Кіровоградській області,
Головного управління Державного
казначейства України у
Кіровоградській області про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення та стягнення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість, в постанові від 21.01.11 у
справі за позовом ТОВ «СІБ» до ДПІ у
Жовтневому районі м. Луганська про
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, згідно з якою
неналежним чином оформлена (підписана
уповноваженою особою) податкова
накладна не може бути підставою для
нарахування податкового кредиту за
наявності фактів, що ставлять під
сумнів реальність наданої послуги.
Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Отже, документи, надані платником
податків на підтвердження
правомірності визначення податкового
кредиту, повинні розкривати зміст
господарської операції, бути
достовірними, тобто відображати те, що
мало місце насправді, а сам факт
наявності відповідного документа,
бездоганне його оформлення за формою,
не може вважатись первинним, якщо його
зміст не відображає реальних подій
господарської діяльності такого
платника податків.

Наданий позивачем акт здачі-приймання
робіт №ОУ-0000093 від 31.01.14 не розкриває
зміст господарської операції з надання
контрагентом позивача послуг охорони,
не містить даних щодо кількості
об'єктів, відносно яких такі послуги
надані, адреси таких об'єктів,
кількості охоронців, наданих ТОВ
«Гранд Інвест ЛТД» в розпорядження
позивачу. Надані позивачем Договори
про надання охоронних послуг, за
змістом яких позивач зобов'язається за
плату забезпечити охорону ряду
об'єктів (а.с.92-119), не дозволяють
встановити причетність ТОВ «Гранд
Інвест ЛТД» до таких об'єктів та не
розкривають наведені вище питання щодо
господарських операцій позивача з ТОВ
«Гранд Інвест ЛТД», за якими в січні
2014р. позивачем сформована спірна сума
податкового кредиту.

Судом в ході розгляду справи було
запропоновано позивачу надати до суду
документи, які б розкривали таку
інформацію, з яких би вбачалось, що
охоронці ТОВ «Гранд Інвест ЛТД»
приступили до охорони певних об'єктів
(відповідні журнали), а також щодо
кількості наданих охоронців та
належним чином завірені копії заявок
позивача, на підставі яких відповідно
до п.2.2. Договору контрагент надав таких
охоронців позивачу. Позивач не
скористався своїм процесуальним
правом надати відповідні документи.
Втім, відповідно до ч.1 ст.71 КАС України
кожна сторонам має довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
заперечення. Наведене зобов'язує
позивача підтвердити належними
доказами свої заперечення проти
доводів, наведених контролюючим
органом - відповідачем в акті
перевірки.

Стосовно посилань позивача на ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 04.09.14, якою
залишено без змін постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 13.05.14 про
визнання протиправними дій ДПІ у
Бабушкінському районі з проведення
заходів зустрічної звірки, за
результатами яких складений акт від
31.03.14 №473/223/38752938 відносно ТОВ «Гранд
Інвест ЛТД», та з коригування
податкових зобов'язань та податкового
кредиту останнього, суд зазначає, що
відповідно до ч.4 ст.72 КАС України
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалена постанова суду, лише в
питаннях, чи мало місце діяння та чи
вчинене воно цією особою. Зазначені
позивачем судові рішення не
висвітлюють питання реальності
взаємовідносин ТОВ «Гранд Інвест ЛТД»
з позивачем за договором від 30.12.13 №5-СП
в січні 2014р. (а.с.86-90).

Враховуючи наведене, суд доходить до
висновку, що надані позивачем
документи не є достовірними доказами
факту надання ТОВ «Гранд Інвест ЛТД»
послуг з охорони об'єктів позивачу за
договором від 30.12.13 №5-СП в січні 2014р.,
адже сам факт наявності у позивача
податкової накладної не є безумовним
доказом реальності господарських
операцій між позивачем і його
контрагентом, тоді як для податкового
обліку значення має саме факт надання
послуг тим виконавцем (постачальником),
який вказаний в первинних документах,
наданих платником податків на
підтвердження податкового кредиту.

З огляду на те, що позивачем не надані
належні докази, які б могли достовірно
свідчити про фактичне отримання
позивачем послуг з охорони об'єктів
саме від ТОВ «Гранд Інвест ЛТД», про їх
зміст, обсяг, про об'єкти охорони та
осіб, які такі послуги надали
(приступили до виконання своїх
обов'язків з охорони певних об'єктів),
про приймання відповідних об'єктів під
охорону, суд погоджується з висновками
відповідача щодо не підтвердження
факту отримання позивачем від ТОВ
«Гранд Інвест ЛТД» послуг з охорони
об'єктів, тобто відсутності об'єкту
оподаткування за такими
взаємовідносинами, та порушення
позивачем п.198.2, п.198.6 ст.198 ПКУ та
завищення податкового кредиту в сумі 134
775 грн. за січень 2014р.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Оскільки судовим розглядом не
встановлено факту порушення спірним
податковим повідомленням-рішенням
прав та охоронюваних законом інтересів
Позивача у сфері публічно-правових
відносин, то в задоволенні позову щодо
його скасування належить відмовити.

Розподіл судових витрат слід здійснити
відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволені
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Охоронна
спілка «Гарант» до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 04.07.14.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Охоронна спілка
«Гарант» решту суми судового збору в
розмірі 3 638,67 грн. (три тисячі шістсот
тридцять вісім гривень 67 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами,
визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
згідно зі ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя А.О. Коренев