Справа № 822/3703/14
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/3703/14
Головуючий у 1-й інстанції: Фелонюк Д.Л.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту
соціального захисту населення
Хмельницької обласної державної
адміністрації про про визнання відмови
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Департаменту соціального захисту
населення Хмельницької обласної
державної адміністрації, третя особа
на стороні відповідача прокуратура
м.Хмельницького про зобов'язання
надати дозвіл на перереєстрацію
автомобіля Mitsubishi Carisma 1998 року випуску,
кузов НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1,
ввезеного як гуманітарна допомога
інваліду I-ої групи ВВВ ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, без сплати мита та
інших податків (зборів), передбачених
законодавством при імпорті
автомобілів.

Хмельницький окружний
адміністративний суд постановою від
03.09.2014 року у задоволенні вказаного
позову відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та направити справу для
продовження розгляду.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник посилався на ст.58 Конституції
України, відповідно до якої, до даних
правовідносин не можна застосовувати
Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 19.07.2006
№999, що не враховано судом першої
інстанції при ухваленні оскаржуваної
постанови.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково, а рішення суду
першої інстанції скасувати, виходячи з
наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_3 у 2005 році забезпечений
автомобілем марки Mitsubishi Carisma 1998 року
випуску, кузов НОМЕР_2, державний номер
НОМЕР_1, ввезеного як гуманітарна
допомога.

Факт проживання позивача з ОСОБА_3
підтверджується наявною в матеріалах
справи довідкою виконавчого комітету
Сахнівецької сілької ради
Старокостянтинівського району
Хмельницької області від 22.07.2014 року
№501.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, чоловік позивача
помер, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, в
зв'язку з чим у 2014 році позивач
звернувся до відповідача із заявою про
перереєстрацію на його ім'я вказаного
вище автомобіля.

Листом від 31.07.2014 №04/03-9171 відповідач
повідомив про відмову в переоформленні
автомобіля з підстав відсутності в
особи посвідчення водія та висновку
медичного закладу щодо спроможності
керувати транспортним засобом.

Вказана відмова Департаменту
соціального захисту населення
Хмельницької обласної державної
адміністрації і слугувала предметом
оскарження до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови та задоволенні
позову виходив з того, що права та
обов'язки у членів сім'ї інваліда щодо
спірного автомобіля виникли після його
смерті, а не в момент забезпечення
інваліда автомобілем, застосуванню до
спірних правовідносин підлягає
Порядок від 19.07.2006, і, відповідно,
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Проте до зазначених висновків суду
першої інстанції, колегія суддів
ставиться критично, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" після смерті
інваліда, дитини-інваліда автомобіль,
виданий безоплатно чи на пільгових
умовах, у тому числі визнаний
гуманітарною допомогою, за бажанням
членів його сім'ї може бути переданий у
їх власність безоплатно у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. Технічні та інші засоби
реабілітації можуть бути залишені у
власності членів сім'ї померлого
інваліда, дитини-інваліда в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до абз.3 п.16 "Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями"
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 р. N999
автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років (крім випадку,
зазначеного в абзаці другому цього
пункту), після смерті інваліда
залишається у користуванні його сім'ї,
якщо в ній є інвалід, який:

мав підстави для забезпечення
автомобілем на час смерті інваліда або
протягом не більше 6 місяців з дня його
смерті;

був зареєстрований на час смерті
інваліда за місцем його реєстрації;

не має іншого автомобіля, у тому числі
отриманого через головне управління
соціального захисту або управління
виконавчої дирекції.

Під час апеляційного розгляду
беззаперечно встановлено, що позивач -
ОСОБА_2 інвалід ІІ групи загального
захворювання, перебуває на обліку на
загальній черзі по забезпеченню
автомобілем з ручним керуванням, була
зареєстрована на час смерті її
чоловіка - ОСОБА_3 інваліда І групи, за
місцем його реєстрації, проживала з ним
однією сім'єю та здійснювала постійний
догляд за ним, не має іншого автомобіля,
у тому числі отриманого через головне
управління соціального захисту або
управління виконавчої дирекції.

При цьому надаючи правову оцінку
правомірності відмови відповідача,
колегія суддів не бере до уваги
посилання останнього на п.37 Порядку,
який передбачає в особи-інваліда
наявність власного посвідчення на
право керування автомобілем, як на
підставу відмови в переоформленні
автомобіля, оскільки крім
безпосередньо вказаної особи якій
автомобіль надається у користування,
посвідчення також може бути у члена
його сімї, який постійно проживає з нею
однією сім'єю.

В даному випадку відповідачем не взято
до уваги той факт, що за місцем
реєстрації позивача проживає її
племінник - ОСОБА_4, який має відповідне
посвідчення та саме головне,
відповідно до рішення ГУПСЗН
Хмельницької ОДА №795 від 04.05.2005 року мав
право на передачу вищевказаного
транспортного засобу для керування.

Крім того з матеріалів справи
беззаперечно встановлено, що ОСОБА_4
керував автомобілем марки Mitsubishi Carisma 1998
року випуску, кузов НОМЕР_2, державний
номер НОМЕР_1 під час перебування
останнього в користуванні чоловіка
позивача - ОСОБА_3

Таким чином суд апеляційної інстанції
вважає помилковими посилання
відповідача на відсутність власного
посвідчення позивача на керування
транспортним засобом, як на підставу
відмови у перереєстрації автомобіля на
її ім'я, оскільки "Порядком
забезпечення інвалідів автомобілями"
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 19 липня 2006 р. N 999
не передбачено як підставу для відмови
обов'язкове подання власного
посвідчення на керування транспортним
засобом.

При цьому, як свідчать матеріали
справи, до пакету документів позивачем
подано посвідчення на керування
транспортним засобом її племінника -
ОСОБА_4, який проживає з позивачкою та
постійно здійснює за нею догляд.

Вирішуючи вказаний спір по-суті судом
першої інстанції не взято до уваги
наведені обставини та не надано їм
правової оцінки, у зв'язку з чим судова
колегія вважає за необхідне скасувати
рішення суду першої інстанції та
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2
частково, шляхом визнання відмови
відповідача в переоформленні
автомобіля протиправною та зобов'язати
Департамент соціального захисту
населення Хмельницької обласної
державної адміністрації повторно
розглянути питання щодо надання
дозволу на перереєстрацію
транспортного засобу.

На підставі викладеного, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки вказаним обставинам та зібраним
по справі доказам, не правильно
застосував норми матеріального права,
у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке
підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 03 вересня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту
соціального захисту населення
Хмельницької обласної державної
адміністрації про про визнання відмови
протиправною та зобов'язання вчинити
дії, скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову
Департаменту соціального захисту
населення Хмельницької обласної
державної адміністрації від 30.07.2014 року
вих.№04.03-1971, у наданні дозволу на
переоформлення (перереєстрацію)
автомобіля Mitsubishi Carizma 1998 р.в., держ.номер
НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2.

Зобовязати Департамент соціального
захисту населення Хмельницької
обласної державної адміністрації
повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про
надання дозволу на переоформлення
(перереєстрацію) автомобіля Mitsubishi Carizma
1998 р.в., держ.номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2
без сплати мита та інших податків
(зборів), передбачених законодавством
при ввезенні автомобіля.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.