Справа № 2а-4157/11/0208
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/7574/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Горбатюка
С.А.,

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Волинській
області (далі - ГУПФ) про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити дії, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2013 року, -

встановив:

У березні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати
рішення ГУПФ про призначення пенсії за
вислугу років з 21.12.2010 у частині
визначення суми грошового
забезпечення, з якої проводиться
обчислення пенсії, та розміру
призначеної основної пенсії;

- зобов'язати ГУПФ провести обчислення
розміру призначеної йому пенсії за
вислугу років з 21.12.2010, виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством, як це передбачено
діючими положеннями частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб»;

- стягнути з ГУПФ на його користь кошти
в сумі недоплаченої частини пенсії,
обрахованої на підставі частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» з 21.12.2010 з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що 20.12.2010 він звільнився в
запас з військової служби в органах
Служби безпеки України. Призначаючи
йому пенсію, ГУПФ в порушення вимог
частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», чинної на час її призначення, у
суму грошового забезпечення, з якою
обчислювався розмір його пенсії, не
врахувало всі складові грошового
забезпечення, яке він отримував на час
звільнення за останньою штатною
посадою. Вважав, що такими діями
порушені його законні права.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 12 квітня 2011
року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУПФ щодо
відмови ОСОБА_4 в перерахунку пенсії з
часу звільнення з урахуванням розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії у
розмірах, установлених відповідно до
частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб». Зобов'язано ГУПФ здійснити
перерахунок та виплатити ОСОБА_4 пенсію
з розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії у розмірах, установлених
відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» з часу звільнення
з військової служби в органах Служби
безпеки України, з урахуванням
виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня
2013 року рішення суду першої
інстанції скасовано. Прийнято нову
постанову про відмову у задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати постанову
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу ГУПФ,
посилаючись на законність судового
рішення, просить залишити його без
змін.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права і правової
оцінки обставин у справі у межах,
визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку про задоволення касаційної
скарги.

Встановлено, що 20.12.2010 ОСОБА_4
звільнився в запас з військової служби
в органах Служби безпеки України.

21.12.2010 позивачу призначено пенсію за
вислугу років відповідно до вимог
пункту 7 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393
«Про порядок обчислення вислуги років,
призначення та виплати пенсій грошової
допомоги особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членів їх сімей», яким
передбачено, що пенсії обчислюються з
таких видів грошового забезпечення -
відповідних окладів за посадою,
військовим (спеціальним) званням (для
осіб рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткової
надбавки за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням;
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії. Розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Середня сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (в редакції
Закону від 04.04.2006) пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 у частині 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» слова «за
останньою штатною посадою перед
звільненням» виключено та доповнено
словами «та у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені до
частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
тобто є неконституційними.

Таким чином, частина 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» в редакції Закону
від 28.12.2007, втратила чинність з дня
ухвалення Рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, а тому
на час призначення пенсії позивачу
(21.12.2010) діяла частина 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» в редакції Закону
від 04.04.2006, відповідно до якої пенсійне
забезпечення військовослужбовців має
здійснюватися виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням.

Колегія суддів вважає правильним та
законним висновок суду першої
інстанції про те, що ГУПФ при
призначенні ОСОБА_4 пенсії повинно було
керуватися статтею 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», у редакції Закону
від 04.04.2006, відповідно до якої пенсійне
забезпечення військовослужбовців має
здійснюватися виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням. За
таких обставин обчислення позивачу
пенсії з грошового забезпечення з
урахуванням середньомісячної суми
додаткових видів грошового
забезпечення за 24 останніх календарних
місяців служби перед звільненням не
відповідало вимогам чинного на час
призначення пенсії законодавства
України.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постановах Верховного Суду України №
21-463а13.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що скасувавши рішення
місцевого суду, апеляційний суд
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, які призвели
до постановлення незаконного судового
рішення.

У відповідності із статтею 226 КАС
України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2013
року - скасувати, залишивши в силі
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 12 квітня 2011
року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: