Справа № 2а-1670/11175/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/47781/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Степашка О.І.

Суддів
Голубєвої Г.К.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Полтавський
домобудівельний комбінат»

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.02.2012

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2012

у справі № 2а-1670/11175/11

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Полтавський
домобудівельний комбінат»

до Державної податкової інспекції
у м. Полтаві

про визнання нечинним податкового
повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Полтавський домобудівельний
комбінат» (далі по тексту - позивач, ПАТ
«Полтавський домобудівельний
комбінат») звернувся до Полтавського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Полтаві (далі
по тексту - відповідач, ДПІ у м. Полтаві)
про визнання нечинним податкового
повідомлення рішення № від
29.11.2011 про визначення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 10584,33 грн., в тому
числі основний платіж 10583,33 грн. та
штрафні (фінансові) санкції 1,00 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.02.2012, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 15.05.2012, у задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та прийняти нове
рішення про задоволення позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій зазначено,
що згідно акту перевірки встановлено
порушення позивачем п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість на суму 10583,33
грн., в тому числі за лютий 2011 року на
суму 10583,33 грн. Підставою для визначення
позивачу грошового зобов'язання з ПДВ
стала господарська операція між
позивачем та ТОВ «Батіман», яке, згідно
наданих позивачем документів, виконало
роботи по переоснащенню та ремонту
форм стінових панелей, про що позивач
надав договір №03/11 від 15.01.2011 з
додатком, акт здачі прийняття, платіжне
доручення та податкову накладну.
Вартість робіт складає 63500,00 грн., в тому
числі ПДВ 10583,00 грн.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.3 цієї ж статті
Кодексу податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Пунктом 198.6 ст. 198 Кодексу передбачено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст. 201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201
цього Кодексу. З наведених
законодавчих положень вбачається, що
обов'язковою умовою виникнення у
платника права на податковий кредит є
реальне здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (зокрема, податковими
накладними), що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього ж Закону визначено
первинний документ як документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

При цьому, умовою достовірності
доказів щодо придбання послуг, зв'язку
цих послуг з метою одержання доходу є,
перш за все конкретизація змісту,
обсягу та результату цих послуг.

Натомість, надані позивачем для
підтвердження правомірності
формування податкового кредиту,
первинні документи мають узагальнений
характер, неконкретні за змістом, не
містять конкретного обсягу проведених
робіт.

За встановленого факту ненадання
позивачем контролюючому органу
первинних документів, які б свідчили
про те, що витрати позивача по наданим
послугам пов'язані з підготовкою,
організацією чи веденням власного
виробництва, чи що вони в подальшому
були використані ним у власній
господарській діяльності з метою
отримання доходу, суди першої та
апеляційної інстанцій правильно
застосували приписи п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України, та
дійшли обґрунтованого висновку про не
підтвердження доводів позивача щодо
неправомірності донарахування
контролюючим органом податку на додану
вартість.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішень судів першої та
апеляційної інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Полтавський
домобудівельний комбінат» відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.12.2012 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 15.05.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України у випадках, встановлених
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Г.К. Голубєва (підпис)М.О.
Федоров