Справа № 818/1747/14
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 р.
Справа № 818/1747/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю: секретаря судового
засідання - Прімової-Крикуненко О.В.,

представника позивача - Солошенко Л.Є.

представника відповідача - Савченко
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумський
цукрово-пресувальний завод" до
Сумської обласної державної
адміністрації та Прокуратури м. Суми
про визнання незаконними та скасування
частково розпорядження та постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ТОВ «Сумський
цукрово-пресувальний завод», звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Сумської обласної державної
адміністрації та Прокуратури м. Суми,
який уточнив під час розгляду справи та
остаточно просив:

1) визнати незаконним та скасувати
Розпорядження Голови Сумської
обласної державної адміністрації №29
від 27 січня 1999року «Про пам'ятки
історії Сумської області», а саме п.65
«Павлівський цукрово-пресувальний
завод 1869-1909рр.» Розділу 3 «Пам'ятки
історії виробництва і техніки»;

2) визнати незаконною та скасувати
постанову прокурора м. Суми від 25
червня 2014 року про проведення
перевірки в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» у діяльності ТОВ «Сумський
цукрово-пресувальний завод».

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що оскаржуване розпорядження було
прийняте Сумською обласною державною
адміністрацією та підписано його
головою в той час, як відповідно до
Закону України «Про охорону культурної
спадщини», рішення вказаного змісту
повинно прийматись виконавчим
комітетом відповідної обласної ради.
Щодо оскаржуваної постанови прокурора
м. Суми від 25 червня 2014 року про
проведення перевірки, то позивач
вказує, що зазначена постанова
прийнята безпідставно, оскільки
прийнята з підстав, що не визначені
Законом України «Про прокуратуру» та
взагалі відсутні фактичні обставини
для прийняття вказаної постанови.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з вищевказаних підстав.

Відповідач, Сумська обласна державна
адміністрація, заперечуючи проти
задоволення позову, свою позицію
виклала в запереченні на
адміністративний позов в якому
зазначила, що оскаржуване
розпорядження є законним, оскільки
відповідає нормативно-правовим актам
які діяли на час його підписання та
підписано посадовою особою яка
відповідно до нормативно-правових
актів, які діяли на час його підписання,
мала відповідні повноваження.

Відповідач, прокуратура м. Суми,
заперечуючи проти задоволення позову,
свою позицію виклала в запереченні на
адміністративний позов в якому
зазначила, що оскаржувана постанова
від 25 червня 2014 року про проведення
перевірки в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» у діяльності ТОВ «Сумський
цукрово-пресувальний завод» є
правомірною, оскільки прийнята у
відповідності до норм чинного
законодавства.

В судових засіданнях представники
відповідачів просили відмовити в
задоволенні позову з вищевказаних
підстав.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 27
січня 1999 року головою Сумської
обласної державної адміністрацій
ОСОБА_3 було підписано розпорядження
№29 «Про пам'ятки історії Сумської
області» (а.с.10)

У вказаному розпорядженні
зазначено наступне:

«Відповідно до постанов Кабінету
Міністрів України від 14 березня 1992 року
№ 131 "Про додаткові заходи щодо
забезпечення видання томів Зводу
пам'яток історії та культури України"
та від 12 серпня 1992 року № 466 "Про
затвердження Положення про державний
реєстр національного культурного
надбання" в області здійснено суцільне
обстеження виявлених станом на 12 січня
по точного року пам'яток історії і на
основі одержаних стосовно кожної з них
даних та вимог нововведеної методики
складені нау ково-довідкова
документація і відповідний до неї
перелік об'єк тів, які пропонуються для
включення до державного реєстру куль
турного надбання Сумської області.

З метою подальшого удосконалення
пам'яткоохоронної справи в області:

Затвердити поданий управлінням
культури обласної держав ної
адміністрації перелік виявлених
станом на 20 січня 1999 року пам'яток
історії, які пропонуються для
включення до державного реєстру
культурного надбання Сумської області
/додається/.

Районним державним адміністраціям,
виконкомам міських рад забезпечити
неухильне виконання вимог чинного
законодавства щодо схоронності
перелічених пам'яток історії.»

В розділі №3 вказаного додатку, а саме
«Пам'ятки історії виробництва і
техніки» під номером 65 зазначено
«Павлівський цукрово-рафінандний
завод 1869-1909 рр. - вул.Привокзальна, 4».

Позивач, позовну вимогу щодо
скасування вказаного розпорядження у
вказаній частині, обґрунтовував двома
підставами, а саме тим, що
розпорядження видане неналежним
органом та підписане невідповідною
посадовою особою, а також те, що
вказаний об'єкт нерухомості не є
пам'яткою історії.

Так, позивач зазначаючи, що
розпорядження видане неналежним
органом та підписане невідповідною
посадовою особою посилається на ч.2 ст.8
Закону України «Про охорону і
використання пам'яток історії та
культури» (який діяв на час прийняття
оскаржуваного розпорядження)
відповідно до якої виконавчі комітети
обласних, міських (міст
республіканського підпорядкування)
Рад народних депутатів затверджують
переліки пам'яток історії та культури
місцевого значення (стаття 17),
встановлюють зони їх охорони (стаття 29),
а також вирішують інші питання в галузі
охорони і використання пам'яток
історії та культури, віднесені до їх
відання законодавством Союзу РСР і
Української РСР.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.17
вказаного закону, переліки пам'яток
історії та культури республіканського
значення затверджуються Радою
Міністрів Української РСР. Перелік
пам'яток місцевого значення
затверджуються виконавчими комітетами
обласних, міських (міст
республіканського підпорядкування)
Рад народних депутатів. Виключення
об'єктів з переліків пам'яток
республіканського і місцевого
значення допускається лише з дозволу
Ради Міністрів Української РСР.

У зв'язку з викладеним, позивач вважав,
що право затвердження переліку
пам'яток історії та культури місцевого
значення належить виключно виконавчим
комітетам обласних, міських (міст
республіканського підпорядкування)
Рад народних депутатів.

Суд не погоджується з доводами
позивача, оскільки як встановлено
судом, Указом Президента України від
24.07.1995 № 640/95 «Про обласні, Київську та
Севастопольську міські, районні,
районні у містах Києві та Севастополі
державні адміністрації», відповідно до
якого утворена Сумська обласна
державна адміністрація та зазначено,
що державні адміністрації є
правонаступниками виконавчих
комітетів відповідних Рад щодо їх
зобов'язань, прав та обов'язків.

Окрім того, відповідно до ч.3 Указу
Президенту України «Про Положення про
місцеву державну адміністрацію»,
встановлено, що місцева державна
адміністрація є правонаступником
виконавчих комітетів відповідних Рад
народних депутатів щодо прийнятих ними
рішень, взятих зобов'язань та
покладених на них законодавством
обов'язків у тій їх частині, яка не
суперечить Закону України "Про
Представника Президента України" та
Закону України "Про місцеві Ради
народних депутатів та місцеве і
регіональне самоврядування".

Щодо повноважень особи, що підписала
оскаржуване розпорядження, суд
зазначає, що указом Президента України
від 8 травня 1998 року №441/98, ОСОБА_3
призначено головою Сумської обласної
державної адміністрації, а указом
Президента України від 30 березня 1999
року №304/99 №304/99 він був звільнений з
вказаної посади у зв'язку з переходом
на іншу роботу (а.с.185-186).

Щодо доводів позивача з приводу того,
що вищевказаний об'єкт нерухомості не
повинен був вноситись до вищевказаного
переліку пам'яток історії, то позивачем
на підтвердження вказаної позиції у
відповідності до ч.4 ст.70 КАС України не
було надано доказів на підтвердження
своїх доводів.

Відносно іншої вимоги позивача, а саме
визнання незаконною та скасування
постанови прокурора м. Суми від 25
червня 2014 року про проведення
перевірки в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» у діяльності ТОВ «Сумський
цукрово-пресувальний завод» суд вважає
вказану вимогу необґрунтованою у
зв'язку з наступним.

Так, згідно зі статтею 19 Закону України
«Про прокуратуру», предметом нагляду
за додержанням і застосуванням законів
є:

1) відповідність актів, які видаються
всіма органами, підприємствами,
установами, організаціями та
посадовими особами, вимогам
Конституції України та чинним законам;

2) додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав;

3) додержання законів, що стосуються
економічних, міжнаціональних відносин,
охорони навколишнього середовища,
митниці та зовнішньоекономічної
діяльності.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Відповідно до ч.4, 5 ст.319 Цивільного
кодексу України визначено, що
власність зобов'язує. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства,
погіршувати екологічну ситуацію та
природні якості землі. Особливості
здійснення права власності на
культурні цінності встановлюються
законом.

Згідно з Преамбулою до Закону України
«Про охорону культурної спадщини» цей
Закон регулює правові, організаційні,
соціальні та економічні відносини у
сфері охорони культурної спадщини з
метою її збереження, використання
об'єктів культурної спадщини у
суспільному житті, захисту
традиційного характеру середовища в
інтересах нинішнього і майбутніх
поколінь.

Відповідно до змісту оскарженої
постанови прокурора міста Суми №201100
від 25.06.2014 предметом перевірки є
відносини щодо збереження об'єкту
нерухомості, який перебуває під
охороною держави згідно з
розпорядженням голови Сумської
обласної державної адміністрації від
27.01.1999 №29 «Про пам'ятки історії
Сумської області».

Враховуючи це, предмет перевірки
узгоджується з вимогами ст. 19 Закону
України «Про прокуратуру».

Підставою для проведення вказаної
перевірки та винесення оскаржуваної
постанови стала власна ініціатива
прокурора, що передбачено ч. 2 ст. 19
Закону України «Про прокуратуру».

Так, згідно з п. 2.4. Положення про
порядок проведення органами
прокуратури перевірок при здійсненні
нагляду за додержанням і застосуванням
законів, затвердженим наказом
Генерального прокурора України від 12
листопада 2012 року № 111, підставами для
проведення перевірки прокурором за
власною ініціативою є дані, що свідчать
про можливі порушення законності.

Висновки про наявність підстав для
проведення перевірки можуть бути
зроблені за наслідками проведених
аналізів, узагальнень, опрацювання
інформацій про стан законності,
вивчень актів та матеріалів органів
державного нагляду (контролю),
матеріалів розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалів
кримінальних проваджень,
інформаційних баз даних державних
органів, повідомлень у засобах масової
інформації, мережі Інтернет та з інших
джерел.

Відповідно до вступної частини
постанови прокурора міста Суми №201100
від 25.06.2014 висновок про наявність
підстав для проведення перевірки за
власною ініціативою був зроблений
прокурором за результатами
опрацювання інформації управління
культури та туризму, національностей
та релігій Сумської обласної державної
адміністрації (лист № 15/228 від 11.02.2014)
(а.с.180) про стан дотримання вимог Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» під час демонтажу приміщень
по вулиці Привокзальній, 4 у місті Суми.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що вимоги позивача є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сумський
цукрово-пресувальний завод" до
Сумської обласної державної
адміністрації та Прокуратури м. Суми
про визнання незаконними та скасування
частково розпорядження та постанови
-відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
С.М. Глазько

З оригіналом згідно

Суддя
С.М. Глазько

Повний текст постанови складено 21
жовтня 2014 року