Справа № К/9991/41011/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/41011/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Білуги С.В., Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Драбівському районі Черкаської
області про визнання відмови в
перерахунку пенсії неправомірною та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
Драбівському районі Черкаської
області на постанову Драбівського
районного суду Черкаської області від
24 листопада 2009 року та постанову
Апеляційного суду Черкаської області
від 16 червня 2011 року, -

встановив:

ОСОБА_4 28 вересня 2009 року звернувся в
суд з позовом, у якому просив визнати
дії Управління Пенсійного фонду
України в Драбівському районі
Черкаської області неправомірними,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплатити йому державну
пенсію і додаткову пенсію за шкоду,
заподіяну здоров'ю, відповідно до
статей 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
(далі - Закон № 796-XII), виходячи з
мінімальної пенсії за віком, яка
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Постановою Драбівського районного
суду Черкаської області від 24
листопада 2009 року позов задоволено
частково. Визнано неправомірною
відмову Управління Пенсійного фонду
України в Драбівському районі
Черкаської області в перерахунку
позивачеві пенсії по інвалідності,
пов'язаної з участю у ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС. Зобов'язано відповідача провести з
28 вересня 2008 року ОСОБА_4 перерахунок та
виплату раніше призначеної державної і
додаткової пенсій, а також всіх видів
доплат, виплату яких передбачено
статтями 50, 54, 67 Закону № 796-XII.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Апеляційного суду
Черкаської області від 16 червня 2011 року
постанову Драбівського районного суду
Черкаської області від 24 листопада 2009
року змінено. Абзац третій
резолютивної частини постанови
викладено в наступній редакції:
«Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Драбівському районі
Черкаської області провести
перерахунок та виплатити ОСОБА_4 за
період з 28 вересня 2008 року по 24
листопада 2009 року державну пенсію по
інвалідності в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком відповідно до статті 54
Закону № 796-XII та щомісячну додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, в
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком
відповідно до статті 50 Закону № 796-XII,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, який встановлений
законами України про Державний бюджет
України на відповідні роки, при цьому
врахувати виплати, які проведені
позивачеві за вказаний період». У решті
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, Управління
Пенсійного фонду України в
Драбівському районі Черкаської
області звернулося з касаційною
скаргою, посилаючись на порушення норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Драбівського районного суду
Черкаської області від 24 листопада 2009
року та постанову Апеляційного суду
Черкаської області від 16 червня 2011
року і прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
(далі - КАС) України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 КАС
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії, є
інвалідом ІІ групи. Позивач перебуває
на обліку в Управлінні Пенсійного
фонду України в Драбівському районі
Черкаської області.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Статтею 49 Закону № 796-ХІІ передбачено,
що пенсії особам, віднесеним до
категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у
вигляді: а) державної пенсії; б)
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону № 796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії

1, які є інвалідами ІІ групи,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі статтею 54 вказаного Закону в
усіх випадках розмір пенсій для
інвалідів ІІ групи, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктами 12, 15 пункту 28
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України» від 28 грудня 2007 року №
107-VI до Закону № 796-ХІІ, зокрема, до
статей 50, 54, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 щодо неконституційності
підпунктів 12, 15 пункту 28 розділу II
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
вказані правові норми втратили
чинність і застосуванню не підлягали.

У 2009 році положення статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ зупинено чи змінено не було.

За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди дійшли
вірного висновку про те, що при
визначенні розміру пенсій позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статей 50, 54 Закону № 796-XII, а не
положення постанов Кабінету Міністрів
України, якими керувався відповідач,
оскільки такі істотно звужують обсяг
встановлених законом прав позивача.

З положень статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ
випливає, що за основу нарахування
розміру державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
береться мінімальна пенсія за віком.

Згідно чинного законодавства розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV
(далі - Закон № 1058-ІV), іншого
нормативно-правового акту, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
№ 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за
віком встановлюється в розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір
пенсії за віком залежить від нового
розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, правильними є
висновки судів щодо неприйняття в
даному випадку положень частини 3
статті 28 Закону № 1058-ІV, відповідно до
якої мінімальний розмір пенсії за
віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання державної пенсії і
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтями 50, 54 Закону №
796-ХІІ.

Згідно частини 3 статті 67 Закону №
796-ХІІ у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом, підвищується розмір пенсії,
визначений відповідно до статті 54
цього Закону, а також розмір додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю,
особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4,
розмір щомісячної компенсації сім'ям
за втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів, як на
причину невиконання своїх зобов'язань,
які встановлені статтею 46 Конституції
України та статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ,
щодо визначення розміру та виплати
пенсій.

Згідно частини 2 статті 99 КАС України (у
редакції, чинній на час звернення в суд
з вказаним позовом та розгляду справи в
суді першої інстанції) для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС
України (у редакції, чинній на час
звернення в суд з вказаним позовом та
розгляду справи в суді першої
інстанції) пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Вирішуючи даний спір суд першої
інстанції обґрунтовано застосував
наслідки пропущення позивачем
встановленого законом річного строку
для звернення до адміністративного
суду, на застосуванні яких наполягав
відповідач.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів та
встановлених обставин справи.

Згідно статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Драбівському районі Черкаської
області - залишити без задоволення.

Постанову Драбівського районного суду
Черкаської області від 24 листопада 2009
року в незміненій частині та постанову
Апеляційного суду Черкаської області
від 16 червня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Драбівському районі
Черкаської області про визнання
відмови в перерахунку пенсії
неправомірною та зобов'язання провести
перерахунок пенсії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Білуга С.В.

Стародуб О.П.