Справа № 817/2516/14
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2516/14

06 жовтня 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю
секретаря судового засідання Маринич
В.М. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Сагат Б.Р.

відповідача: представник Федченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВПК-Україна"

до Рівненської митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення , -ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВПК-Україна» (далі -
ТОВ «ВПК-Україна») звернулося до суду з
позовом до Рівненської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення №204000003/2014/000028/2
від 26.08.2014 року про коригування митної
вартості товарів.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав
викладених в позовній заяві. В
обґрунтування позовних вимог
повідомив, що 25.08.2014 року позивачем було
пред'явлено до митного оформлення на
Рівненську митницю товар, придбаний у
компанії «ONGKORN SPECIAL FOODS CO., LTD» ( Тайланд)
та надано всі необхідні документи для
митного оформлення та встановлення
ціни на товар. Однак, 26.08.2014 року за
результатами розгляду поданих
позивачем документів відповідачем
було прийнято оспорюване рішення про
коригування митної вартості товарів.
На думку позивача, для підтвердження
митної вартості товару декларантом ТОВ
«ВПК-Україна» було надано повністю
весь пакет документів, які надають
можливість встановити механізм
формування ціни на товар згідно
контракту та підтверджують дану ціну.
Стверджував, що та обставина, що в
митного органу є інформація про те, що
товар, який задекларований однією
особою, іншими особами розмитнювався
за іншою вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, які
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнані заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом, так як торгові
відносини здійснюються на принципах
автономії волі та свободи договору.
Звертав увагу, що орган доходів і
зборів з об'єктивних причин не може
містити усієї інформації, яка
стосується суб'єктів
зовнішньоекономічної діяльності,
товарів і умов їх продажу, тому такі
дані не можуть мати більше значення,
ніж надані декларантом первинні
документи про товар. За таких обставин
вважає рішення №204000003/2014/000028/2 від 26.08.2014
року протиправним та таким, що не
відповідає вимогам чинного
законодавства, а тому просив позов
задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, надав суду письмові
заперечення на позовну заяву (а.с.82-85). В
обґрунтування заперечень вказав, що
документи, надані декларантом органу
доходів і зборів в якості
підтвердження числових значень
складових задекларованої митної
вартості товарів, містять розбіжності
та не містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості. У зв'язку з
цим відповідачем було направлено
декларанту електронне повідомлення
щодо необхідності подання додаткових
документів для перевірки правильності
визначення митної вартості. Проте
листом від 26.08.2014 №345 позивачем було
відмовлено у наданні додаткових
документів. За таких обставин,
відповідачем із врахуванням
інформації, наданої декларантом до
митного оформлення та наявної у органу
доходів і зборів, прийнято рішення про
коригування митної вартості товару від
26.08.2014 №204000003/2014/000028/2. Вважає, що
оскаржуване рішення правомірне та
обґрунтоване, а тому підстав для його
скасування немає. З таких підстав
просив в задоволенні позову відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши в сукупності докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов до висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.01.2013 року між
ТОВ «ВПК-Україна» (Україна) (Покупець)
та компанією «ONGKORN SPECIAL FOODS CO., LTD» (
Тайланд) (Продавець) було укладено
контракт №VPKOSF-01/13 (а.с.21-28), предметом
якого є купівля-продаж грибної,
плодово-ягідної та овочевої
консервації, вказаної в інвойсах, в
яких визначені найменування,
кількість, ціна та умови поставок
товару.

Відповідно до п.2 даного контракту ціни
на товари визначаються у доларах США із
урахуванням умов CIF (Іллічівськ/Одеса),
згідно інтерпретації Міжнародних
правил Інкотермс 2010. Загальна сума
контракту становить 500000 доларів США.
Ціни на товар включають в себе: оплату
за товар, оплату по підготовці товару
до відвантаження (перевірка якості,
кількості, упаковки, маркування),
оплату навантаження товару щодо його
перевезення в середині
країни-експортера, оплату доставки
товару до основних засобів
транспортування, оплату зберігання
товару в пунктах перевалки вантажів,
вартість перевантаження товару на
основний транспорт, оплату за фрахт та
страхування вантажу до порту
Іллічівськ/Одеса, вартість
вивантаження товару в пункті
призначення.

Матеріали справи свідчать, що 01.07.2014
року продавцем «ONGKORN SPECIAL FOODS CO., LTD» (
Тайланд) було видано коносамент
№NBKK14070018, отримувач ТОВ «ВПК-Україна»
(а.с.15-16), відповідно до якого на судно
завантажено товар (консервовані
ананаси) в кількості 2016 ящ.

На виконання умов контракту продавцем
було оформлено та надано позивачу
сертифікат походження товару №L2014-0114171
від 10.07.2014 року, сертифікат якості від
24.06.2014 року та експортну декларацію
№329 від 01.07.2014 року (а.с.29-35).

24.06.2014 року продавцем було виставлено
рахунок-фактуру (інвойс) на загальну
суму 28627,20 дол.США (а.с.19).

Платіжним дорученням в іноземній
валюті №15 від 18.07.2014 року ТОВ
«ВПК-Україна» сплатило продавцю 28627,20
дол.США (а.с.17-18).

На виконання умов контракту від 15.01.2013
року 25.08.2014 року ТОВ «ВПК-Україна»
імпортовано на митну територію України
товар: ананаси консервовані у легкому
сиропі (вміст цукру 15,9%), кільцями та
різані, у жерстяних банках по 3050 г нетто
кожна, по 6 банок у ящику, загальна вага
нетто товару - 36892,820 кг) торгової марки
«Чемпіон», країна походження Тайланд,
за ціною 28627,20 дол.США або 0,775956
дол.США/кг.

Статтею 49 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за товари.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Згідно з ч.2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Судом встановлено, що 25.08.2014 року
декларантом ТОВ «ВПК - Україна», до
відділу митного оформлення №1 митного
поста «Рівне-Центральний» Рівненської
митниці Міндоходів подано в
електронному вигляді митну декларацію
за номером №204050001/2014/012989 на товар -
ананаси консервовані у легкому сиропі
(вміст цукру 15,9%), кільцями та різані, у
жерстяних банках по 3050 г нетто кожна, по
6 банок у ящику, торгова марка:
«Чемпіон», заявлена країна походження
Тайланд, заявлений виробник «ONGKORN SPECIAL
FOODS CO., LTD», Тайланд, код згідно УКТ
ЗЕД; умови поставки згідно умов
контракту CIF Одеса).

Для підтвердження заявлених
відомостей щодо числових значень
складових митної вартості товару
декларантом були надані наступні
документи:

- Зовнішньоекономічний контракт від
15.01.2013 року №VPKOSF-01/13;

- Інвойс № OSF.FTG.0623/14 від 24.06.2014 року;

- Коносамент (Bill of Lading) № MSCUBP93381 від
01.07.2014 року;

- Сертифікат якості №б/н від 24.06.2014 року;

- Копія митної декларації країни
відправлення від 01.07.2014 року № А329;

- Сертифікат походження № IA2014-0114171 від
10.07.2014 року;

- Залізнична накладна для внутрішнього
сполучення від 18.08.2014 року № 41393430;

- Заява про купівлю іноземної валюти
від 18.07.2014 року №26;

- Платіжне доручення в іноземній валюті
від 18.07.2014 року №15;

- Проформа - інвойс від 26.05.2014 року №
2014/002-0478.

Згідно з ч.1, п.1 ч.4 ст.54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особи митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Відповідно до наказу Державної митної
служби України від 13.07.2012 року №362 «Про
затвердження Методичних рекомендацій
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України» при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості посадова
особа, що здійснює контроль, проводить:

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з наявною у митного
органу інформацією про рівень цін на
такі товари або вартість прямих витрат
на їх виробництво, у тому числі
сировини, матеріалів та/або
комплектувальних виробів, які входять
до складу товарів;

- порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- перевірку наявності взаємозв'язку
продавця та покупця.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного
кодексу України визначено, що
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товарів,
зобов'язані подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватись на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
підлягають обчисленню.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Митна вартість товарів є розрахунковою
величиною і при її визначенні
враховується вплив цілого ряду
факторів, зокрема, опис конкретного
товару, найменування виробника, країна
походження, умови поставки та оплати
цього товару, обсяги ввезення, маршрут
перевезення, репутація суб'єкта ЗЕД на
ринку України та в країні придбання
товару, інші складові, що впливають на
рівень ціни товару.

Митний орган при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товару повинен впевнитися, що
заявлена декларантом митна вартість
товару ґрунтується на дійсній
вартості.

Відповідно до пункту 2(a) статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
оцінка ввезеного товару для митних
цілей повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару, який
обкладається митом, або аналогічного
товару.

Відповідно до пункту 2(b) цієї статті під
"дійсною вартістю" повинна розумітись
ціна, за якою такий або аналогічний
товар продається або пропонується для
продажу при нормальному ході торгівлі
в умовах вільної конкуренції.

Судом встановлено, що при проведенні
контролю правильності визначення
декларантом митної вартості товару,
заявленого до митного оформлення за
вказаною вище митною декларацією,
посадовою особою Рівненської митниці
Міндоходів встановлено, що у
документах, наданих декларантом органу
доходів і зборів для підтвердження
заявленої митної вартості товару у
відповідності до ч.2 ст.53 Митного
кодексу України, не містяться всі дані
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості, та
виявлені окремі розбіжності.

Так, згідно з наданим до митного
оформлення коносаментом від 01.07.2014 року
№MSCUBP93381, в порту Сінгапур було
здійснено перевантаження товару з
морського судна MSC GAIANA V.HP426R на морське
судно MSC RAVENA V.FT426R, що також
підтверджується долученою до
матеріалів справи копією коносаменту
(а.с.15-16).

Як вбачається з умов
зовнішньоекономічного контракту
№VPKOSF-01/13 від 15.01.2013 року, підпунктом 2.4
пункту 2 не було передбачено включення
до ціни товару на умовах поставки CIF
Іллічівськ/Одеса вартості
перевантаження товарів з одного
морського судна на інше.

Разом з тим, п.6 ч.10 ст.58 Митного кодексу
України передбачено включення до
митної вартості товарів сум витрат на
навантаження, вивантаження та обробку
оцінюваних товарів, пов'язаних з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України.

Таким чином, оскільки перевантаження
товару з морського судна MSC GAIANA V.HP426R на
морське судно MSC RAVENA V.FT426R відбулось до
моменту доставки товару в порт Одеса,
то витрати, пов'язані з цим
перевантаженням повинні бути включені
до митної вартості оцінюваного товару.

Матеріали справи свідчать, що у
проформі - інвойсі від 26.05.2014 року
№2014/002-0478, поданого до митного
оформлення, також відсутні відомості
щодо вартості перевантаження товару у
порту Сінгапур, а також інші витрати,
передбачені підпунктом 2.4 пункту 2
контракту №VPKOSF-01/13 від 15.01.2013 року.

Поміж тим, в ході судового розгляду
встановлено, що вартість імпортованого
товару визначалась із врахуванням умов
поставки FOB згідно з міжнародними
правилами інтерпретації «Інкотермс» в
розмірі - 28 627, 20 дол. США, а не із
врахуванням умов поставки CIF. При цьому,
у комерційному інвойсі від 24.06.2014 року
вартість імпортованого позивачем
товару визначена уже на умовах
поставки CIF, проте при зміні
кардинально різних умов поставки
згідно з «Інкотермс», вартість товару
залишилась не змінною - 28 627, 20 дол. США.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивач не включив до митної вартості
числових значень всіх витрат,
пов'язаних із придбанням товару, а
документи, надані декларантом в якості
підтвердження числових значень
складових задекларованої митної
вартості товарів, містять розбіжності
та не містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості.

При цьому, як свідчать матеріали
справи, а саме відомості щодо
статистичних даних про обсяги та
вартість експорту в Україну ананасів
консервованих, розміщених на
офіційному сайті митного Департаменту
Королівства Тайланд та відомості щодо
рівнів цін заявлених декларантами та
визнаних органами доходів і зборів при
митному оформленні подібних товарів та
товарів схожих за комерційною назвою,
країною походження (МД від 02.06.2014 року
№500040001/2014/009149, 18.07.2014 року №500040001/2014/012226,
від 22.07.2014 року №100270002/2014/303199) (а.с.92-93),
мінімальні вартісні рівні на ідентичні
та подібні товари, митне оформлення
яких проведено найбільш наближено в
часі до митного оформлення товарів
позивачем, є вищим від визначеної
декларантом митної вартості
імпортованих товарів за першим
методом.

За встановлених обставин, суд вважає,
що у Рівненської митниці Міндоходів
виникли обґрунтовані сумніви щодо
правильності визначення митної
вартості товарів та достовірності
відомостей, необхідних для її
підтвердження. Зокрема, стосовно
відомостей, що підтверджують числові
значення складових частин митної
вартості товарів та відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена
(підлягає сплаті) за ці товари.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Одночасно суд звертає увагу, що в силу
вимог ч.5 ст.54 Митного кодексу України
при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів має право
упевнюватись в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості. Висновки
аналогічного характеру також слідують
із ст.17 Угоди про застосування статті VII
ГАТТ/СОТ від 15.04.1994 року.

Матеріали справи свідчать, що 25.08.2014
року відповідачем ТОВ «ВПК-Україна»
було направлене електронне
повідомлення щодо необхідності
подання додаткових документів для
перевірки правильності визначення
митної вартості, а саме:

1) виписки з бухгалтерської
документації продавця стосовно
підтвердження числових значень всіх
складових ціни товару на умовах
поставки CIF Одеса, включаючи витрати,
пов'язані із перевантаженням товару у
порту Сінгапур;

2) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

3) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, а саме цінову
експертизу ДП
«Укрпромзовнішекспертиза» та/або
цінову експертизу ДП «Державний
інформаційно-аналітичний центр
моніторингу зовнішніх товарних
ринків» (а.с.90).

26.08.2014 року листом №345 ТОВ «ВПК-Україна»
було відмовлено у наданні органу
доходів і зборів додаткових документів
з посиланням на лист Рівненської
митниці №01/06-6361-F від 20.09.2012 року (а.с.11-12).
Зі змісту вказаного листа №01/06-6361-F від
20.09.2012 року, долученого до матеріалів
справи (а.с.79-81) вбачається, що
будь-якого відношення до спірних
правовідносин він не має, а тому судом
до уваги не береться.

Відповідно до положень п.2 ч.6 ст.54
Митного кодексу України, орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Таким чином, оскільки декларантом
листом від 26.08.2014 року №345 було
відмовлено у наданні додаткових
документів, витребуваних органом
доходів і зборів, а документи, надані
декларантом містять розбіжності та не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості, у органа
доходів і зборів відсутні правові
підстави для визнання митної вартості
оцінюваного товару, заявленої
декларантом за основним методом.

У зв'язку з цим, 26.08.2014 року Рівненською
митницею Міндоходів було прийнято
рішення про коригування митної
вартості товару №204000003/2014/000028/2 від
26.08.2014 року, відповідно до якого
вартість за одиницю становить 0,97
дол.США, а митна вартість товару - 35786,02
дол.США (а.с.9).

Згідно з ч.3 ст.54 Митного кодексу
України за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень ст.55 цього Кодексу.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується,
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

На переконання суду, у графі 33
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товарів митним органом
обґрунтовано неможливість
застосування попередніх методів
визначення митної вартості.

Зокрема, зазначено, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визнана за ціною договору щодо товарів,
які імпортуються та за рівнем,
визначеним декларантом у зв'язку з 1)
наявністю розбіжностей у поданих до
митного оформлення документах та
відсутністю у них належних відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, та
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена (підлягає сплаті) за ці товари;
2) відмовою в наданні додаткових
документів, витребуваних органом
доходів і зборів, згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій-четвертій статті 53
Митного кодексу України. Орган доходів
і зборів володіє інформацією, яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості.

Згідно зі ст.266 Митного кодексу України,
на декларанта покладений обов'язок
надати митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

За результатом проведеної відповідно
до положень ч.4 ст.57 Митного кодексу
України процедури консультації з
декларантом та за відсутності у органу
доходів і зборів та декларанта
інформації щодо рівнів митної вартості
товарів, ідентичних до оцінюваного
товару митну вартість скориговано із
застосуванням методу визначення
митної вартості за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів згідно з
положеннями ст.60 Митного кодексу
України, що базується на положеннях
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі та Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі, згода на обов'язковість яких
надано Верховною Радою України.

В силу вимог п.4 ч.2 ст.55 Митного кодексу
України у рішенні про коригування
митної вартості зазначено
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів. При цьому, як
встановлено судом, при розрахунку
митної вартості товару за основу взято
вартість операції з подібними до
оцінюваного характеристиками: рівень
митної вартості визначений з
розрахунку 0,97 дол.США/кг (МД від 18.07.2014
року №500040001/2014/012226) та із врахуванням
обсягу партії (36892,8 кг) числове значення
митної вартості становить 35786,02 дол.США.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

При вирішенні даного
адміністративного спору суд враховує
правову позицію Верховного Суду
України, викладену у постанові
Верховного суду України від 10.04.2012 року
№21-52а12, відповідно до якої митні органи
мають виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. З цією метою вони мають
повноваження витребовувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товарів в
разі наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України. Митниця може вимагати, а
суб'єкт господарювання має надати лише
належні документи для перевірки та
підтвердження правильності заявленої
митної вартості товару. Надання
неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог митниці
щодо підтвердження митної вартості
товарів.

Також суд враховує, що в постановах
Верховного Суду України №21-342а13 від
22.10.2013 року та №21-270а13 від 15.10.2013 року
зазначено, що наявність в Єдиній
автоматизованій системі Державної
митної служби України інформації про
іншу митну вартість ідентичних або
аналогічних товарів може бути
підставою для витребування у
декларанта додаткових документів для
підтвердження митної вартості.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

В силу вимог частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
10)своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи встановлені в ході судового
розгляду справи обставини в їх
сукупності, суд вважає, що Рівненська
митниця Міндоходів, приймаючи рішення
№204000003/2014/000028/2 від 26.08.2014 року, діяла на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому рішення про
коригування митної вартості товарів
№204000003/2014/000028/2 від 26.08.2014 року
відповідає вказаним критеріям
правомірності та не підлягає
скасуванню.

В ході судового розгляду суд дійшов
висновку, що відповідач суду достатні
беззаперечні докази в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, вимоги позивача
безпідставні, необґрунтовані, такі, що
спростовуються матеріалами справи, а
тому в позові слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674,
під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

За наведених обставин, з ТОВ
«ВПК-Україна» слід стягнути до
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1730,91 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову, -відмовити
повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВПК-Україна" на
користь Державного бюджету України
недоплачений судовий збір в сумі 1730,91
грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
Гломб Ю.О.