Справа № 875/319/14
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2014 року м.
Київ справа № 875/319/14

А/800/252/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Костенка М.І.

Степашка О.І.

секретар судового засідання
Волошин В.М.

за участю представників згідно журналу
судового засідання від 17.10.2014 (в
матеріалах справи)

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.10.2014

у справі № 875/319/14

за позовом ОСОБА_3

до Центральної виборчої
комісії

про визнання бездіяльності
Центральної виборчої комісії та

зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, про
визнання бездіяльності Центральної
виборчої комісії щодо розгляду заяви
від 11.10.2014 в строк передбачений Законом
України „Про вибори народних
депутатів України" та визнання
незастосування відповідачем
верховенства права при реєстрації
скарги ОСОБА_3 від 11.10.2014, про
зобов'язання Центральної виборчої
комісії винести належну постанову щодо
розгляду скарги від 11.10.2014 (або
скасувати постанову про відмову в
задоволенні скарги від 11.10.2014), щодо
зобов'язання Центральної виборчої
комісії зареєструвати ОСОБА_3
кандидатом в депутати по 134 виборчому
округу за його скаргою від 11.10.2014 та про
оприлюднення постанови про включення
до виборчого списку ОСОБА_3 кандидатом
в депутати по 134 виборчому округу на
сайті Центральної виборчої комісії.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.10.2014 в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_3 відмовлено повністю.

Постанова суду вмотивована тим, що
скарга позивача до Центральної
виборчої комісії було оформлено без
дотримання вимог ст. 110 Закону України
„Про вибори народних депутатів
України", не надано відповідних копій
скарги та копій усіх документів, що
додаються до неї, у кількості, яка
дорівнює кількості суб'єктів
оскарження та заінтересованих осіб,
зазначених у скарзі, зокрема, не надано
копій скарги та матеріалів для
Президента України, якого заявник
просив долучити до участі у розгляді
скарги, як гаранта конституційних прав
ОСОБА_3

Таким чином, судом апеляційної
інстанції зроблено висновок, що
Центральною виборчою комісією 12.10.2014 на
законних підставах було повернено
скаргу без розгляду в строк
передбачений статтею 111 Закону України
„Про вибори народних депутатів
України".

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач подав до
Вищого адміністративного суду України
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції повністю та постановити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі та
зобов'язати Центральну виборчу комісію
за скаргою позивача від 11.10.2014
виправити формальну описку та
зареєструвати ОСОБА_3 кандидатом в
депутати України по 134 виборчому
округу, за заявою від 25.09.2014 року, та
винести відповідну постанову
Центральної виборчої комісії, стягнути
з відповідача суму судових витрат.

Вважає, що постановою суду першої
інстанції порушено вимоги
процесуального права та
конституційного права на повний
судовий захист, оскільки позивача не
допустили безпосередньо взяти участь в
виборчому процесі в якості кандидата в
народні депутати Верховної ради
України.

Крім того вважає, що судом першої
інстанції неоднакового застосовано
норм верховенства права при розгляді
справи.

Зазначені обставини є доказом
бездіяльності відповідача та
недосконалості Закону України „Про
вибори народних депутатів України",
верховенства права і вимог ч. 3 ст. 60
закону України „Про вибори народних
депутатів України".

У судовому засіданні позивач
підтримав вимоги апеляційної скарги.

Відповідач у судовому засіданні
просив відмовити у задоволенні
апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

У відповідності до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини першої статті 1
Закону України "Про Центральну виборчу
комісію" ЦВК є постійно діючим
колегіальним державним органом, який
діє на підставі Конституції України,
цього та інших законів України і
наділений повноваженнями щодо
організації підготовки і проведення
виборів Президента України, народних
депутатів України, депутатів Верховної
Ради Автономної Республіки Крим,
депутатів місцевих рад та сільських,
селищних, міських голів,
всеукраїнського і місцевих
референдумів в порядку та в межах,
встановлених цим та іншими законами
України.

Згідно із пунктом 6 статті 19 Закону
України „Про Центральну виборчу
комісію" ЦВК реєструє кандидатів у
народні депутати України в порядку,
встановленому законом.

Згідно із частиною другою статті 76
Конституції України народним
депутатом України може бути обрано
громадянина України, який на день
виборів досяг двадцяти одного року, має
право голосу і проживає в Україні
протягом останніх п'яти років.

Відповідно частини першої статті 55
Закону України „Про вибори народних
депутатів України" № 4061 (далі - Закон №
4061) Центральна виборча комісія
реєструє кандидата у депутати у
відповідному окрузі за умови отримання
нею визначених документів.

Відповідно до частини першої статті 60
цього Закону Центральна виборча
комісія відмовляє в реєстрації
кандидата (кандидатів) у депутати в
разі:

1) порушення вимог частин четвертої,
п'ятої статті 52 цього Закону;

2) відсутності документів, зазначених у
частині першій статті 54 чи частинах
першій або другій статті 55 цього
Закону;

3) припинення громадянства України
кандидата у депутати;

4) вибуття особи, висунутої кандидатом у
депутати, за межі України для
проживання чи з метою отримання
політичного притулку;

5) визнання особи, висунутої кандидатом
у депутати, недієздатною;

6) набрання щодо особи, висунутої
кандидатом у депутати, законної сили
обвинувальним вироком суду за вчинення
умисного злочину;

7) виявлення обставин, які позбавляють
особу, висунуту кандидатом у депутати,
права бути обраною депутатом
відповідно до статті 9 цього Закону.

Колегія суддів при прийнятті рішення
керується імперативністю вказаної
норми з огляду на вичерпність
зазначеного переліку в якості підстави
для відмови в реєстрації кандидатом у
народні депутати України та
необхідністю дотримання принципу
верховенства права, закріпленого
статтею 8 КАС України.

Так визначальним для вирішення даної
справи є встановлення судом ступеню
недоліків у документах, поданих
позивачем до Центральної виборчої
комісії, з огляду на те, що позивач
вважає їх суттєвими настільки, що
вказані документи з точки зору їх
інформативності не можуть вважатися
поданими взагалі.

Пунктами першим, другим частини другої
статті 55 Закону України „Про вибори
народних депутатів України"
встановлено, що Центральна виборча
комісія реєструє кандидата у депутати,
який балотується в одномандатному
окрузі в порядку самовисування, за
умови пред'явлення ним особисто одного
із документів, передбачених пунктами 1
або 2 частини третьої статті 2 цього
Закону, та отримання нею таких
документів:

2) автобіографії кандидата в депутати,
на паперовому носії та в електронному
вигляді, що обов'язково повинна
містити: прізвище, власне ім'я (всі
власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості;

З цього приводу колегія суддів
зазначає, що пункти 1, 2 частини 2 ст. 55
Закону № 4061 передбачають обов'язкові
відомості, що повинні бути зазначені в
заяві про самовисування із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
припинити діяльність чи скласти
представницький мандат, які відповідно
до Конституції України та законів
України несумісні з мандатом народного
депутата України, та згоду на
оприлюднення біографічних відомостей
у зв'язку з участю у виборах, а також із
зобов'язанням у разі обрання депутатом
протягом місяця після офіційного
оприлюднення результатів виборів
передати в управління іншій особі
належні йому підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом (або
зазначенням, що таких немає), і
автобіографії, що обов'язково повинна
містити: прізвище, власне ім'я (всі
власні імена) та по батькові (за
наявності), число, місяць, рік і місце
народження, громадянство із
зазначенням часу проживання на
території України, відомості про
освіту, трудову діяльність, посаду
(заняття), місце роботи, громадську
роботу (у тому числі на виборних
посадах), партійність, склад сім'ї,
адресу місця проживання, контактний
номер телефону, відомості про
наявність чи відсутність судимості.

Вказані норми носять ознаки
імперативності.

В той же час, пункт 2 частини 2 статті 55
Закону № 4061 кореспондується з частиною
3 статті 60 цього Закону, відповідно до
якої помилки і неточності, виявлені в
поданих кандидатами на реєстрацію
документах, підлягають виправленню і
не є підставою для відмови в реєстрації
кандидата в депутати.

В такому випадку колегія суддів
звертає увагу на те, що за своєю суттю
автобіографія - це документ, у якому
особа, що складає його, подає опис свого
життя та діяльності в хронологічній
послідовності.

Автобіографія складається у довільній
формі, проте, у зв'язку зі специфікою
мети її написання може мати
направленість на висвітлення тих чи
інших конкретних обставин.

Обов'язковість висвітлення певних
подій свого життя в автобіографії
зазвичай пов'язана з розкриттям
особистих якостей автора, що можуть
сприяти або суперечити меті її
написання.

Так у відповідності до частини восьмої
статті 59 Закону № 4061 перелік
кандидатів у депутати, зареєстрованих
в одномандатному окрузі, із
зазначенням прізвища, власного імені
(всіх власних імен), по батькові (за
наявності), числа, місяця, року і місця
народження, громадянства із
зазначенням часу проживання на
території України, відомостей про
освіту, посаду (заняття), місце роботи,
партійність, місця проживання,
відомостей про наявність чи
відсутність судимості, суб'єкта
висування у семиденний строк після
закінчення реєстрації кандидатів у
депутати в одномандатному окрузі
оприлюднюється Центральною виборчою
комісією в газетах "Голос України",
"Урядовий кур'єр" та на офіційному
веб-сайті Центральної виборчої
комісії.

Положення частини третьої статті 60
Закону № 4061 не дозволяє відмовляти у
реєстрації кандидатом за умови
наявності помилок або неточностей у
поданій інформації.

Матеріалами справи встановлено, що у
поданій позивачем до Центральної
виборчої комісії автобіографії не
зазначено відомостей щодо часу
проживання на території України,
зазначення яких відповідно до пункту 2
частини другої статті 55 Закону України
„Про вибори народних депутатів
України" є обов'язковим.

Таким чином, документи подані
позивачем для реєстрації його, як
кандидата у народні депутати України, у
розумінні пункту 2 частини 2 статті 55
Закону України „Про вибори народних
депутатів України", не відповідають
визначеним Законом вимогам, оскільки в
автобіографії відсутні обов'язкові
відомості, і це виключає можливість
розглядати даний документ як такий, що
відповідає вимогам зазначеного Закону
до його змісту. Таким чином, у
випадку бажання кандидата привести
свою автобіографію у відповідність до
вимог Закону України „Про вибори
народних депутатів України" таке
бажання може бути реалізоване виключно
написанням нової автобіографії, при
цьому попередня заява буде вважатися
неподаною з огляду на відсутність на
законодавчому рівні процедури
здійснення такої заміни.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем було подано скаргу до
Центральної виборчої комісії, яка була
зареєстрована № 21 -30-33004 від 11.10.2014 (а.с.
31-37).

Порядок і строки розгляду скарг, що
стосуються процесу виборів народних
депутатів України, а також вимоги до їх
форми і змісту визначено статтями 110, 111
Закону України „Про вибори народних
депутатів України" та Порядку розгляду
скарг виборчими комісіями з виборів
народних депутатів України,
затвердженого постановою Центральної
виборчої комісії № 133 від 31.07.2012.

Згідно з пунктом 6.7 Порядку до скарги
додаються її копії, докази, зазначені у
скарзі, та копії усіх документів, що
приєднуються до неї, у кількості, яка
дорівнює кількості суб'єктів
оскарження та заінтересованих осіб,
зазначених у скарзі.

При цьому письмові докази подаються в
оригіналі або в засвідченій у
встановленому порядку копії.

12.10.2014 Центральною виборчою комісією
було повернено без розгляду зазначену
скаргу за вих. № 21-30-5339 (а.с. 41), в строк
передбачений статтею 111 Закону України
„Про вибори народних депутатів
України".

На зазначену скаргу відповідачем було
надано відповідь, якою повідомлено
позивача, що до скарги не було надано
відповідних копій самої скарги та
копій усіх документів, що додаються до
неї, у кількості, яка дорівнює
кількості суб'єктів оскарження та
заінтересованих осіб, зазначених у
скарзі.

З наведених норм не вбачається
порушення прав позивача.

Реєстрація кандидатів у народні
депутати України припинена.

Подача документів про реєстрацію могла
бути до 26.09.2014, але позивачем пропущено
п'ятиденний граничний строк на
оскарження дій Центральної виборчої
комісії, оскільки 30.09.2014 відмовлено
позивачу у реєстрації кандидатом у
народні депутати України відповідно до
постанови Центральної виборчої
комісії № 1374.

Позивач звернувся до
адміністративного суду із позовом,
яким зазначені дії відповідача були
фактично оскаржені 13.10.2014.

Також, є рішення судів в яких позивач
оскаржував в частині постанову
Центральної виборчої комісії № 1374 від.
30.09.2014.

Враховуючи вищезазначене, а також з
огляду на наведені норми, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про безпідставність
тверджень позивача про допущення
Центральною виборчою комісією
протиправної бездіяльності.

Таким чином, надавши оцінку
встановленим у справі обставинам та
доказам відповідно до статті 8 КАС
України, згідно із якою суд застосовує
принцип верховенства права, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
правових підстав для скасування
оскаржуваного рішення Центральної
виборчої комісії.

За таких обставин суд не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин
оскаржуване рішення суду першої
інстанції є обґрунтованим і законним,
підстав для його зміни чи скасування
немає, тому апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись статтями 172, 177, 195, 196, 198, 200, 205,
206 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.10.2014 у
справі № 875/319/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення і
оскарженню не підлягає.

Головуючий М.О. ФедоровСудді М.І.
Костенко О.І. Степашко