Справа № 817/2392/14
Суддя: Євпак В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Євпак В.В.
УХВАЛА

іменем України

"22" жовтня 2014 р.
Справа № 817/2392/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Євпак В.В.

суддів:
Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області на ухвалу
Рівненського окружного
адміністративного суду від "15" вересня
2014 р. у справі за позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області до Відкритого
акціонерного товариства
"Рівнеголовпостач" про стягнення
заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області 21.08.2014
звернулось до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Рівнеголовпостач" про стягнення
заборгованості з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за Списком №2 за
період травень - липень 2014 року у сумі
4338,08 грн.

Ухвалою Рівненського окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2014 року провадження в
адміністративній справі закрито.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
ухвалу Рівненського окружного
адміністративного суду від 15 вересня
2014 року, а справу направити для
продовження розгляду. Зазначає, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про застосування
норм Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" стосовно
правовідносин, які виникли між
управлінням та ВАТ "Рівнеголовпостач".
Вважає, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню.

Представники позивача та відповідача
в судове засідання не з"явились, про час
та місце судового розгляду
повідомлені належним чином.

З врахуванням приписів п.2 ч.1 ст.197 КАС
України, розгляд апеляційної скарги
здійснюється судової колегією за
відсутності представників позивача та
відповідача, в порядку письмового
провадження

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції, закриваючи
провадження у справі, прийшов до
висновку, що вказану справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства, а
позивач має право звернутись до
Господарського суду Рівненської
області з вимогами до відповідача в
межах провадження у справі про
банкрутство.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області просить
стягнути з Відкритого акціонерного
товариства "Рівнеголовпостач"
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах за Списком №2 за
період травень - липень 2014 року у сумі
4338,08 грн.

Встановлено, що 13.11.2009 ухвалою
Господарського суду Рівненської
області порушено провадження у справі
про банкрутство Відкритого
акціонерного товариства
"Рівнеголовпостач" та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів боржника (справа №9/36). Крім
того, цією ж ухвалою господарського
суду вжито заходів до забезпечення
грошових вимог кредиторів боржника, а
саме накладено арешт на все майно та
грошові кошти, що належать боржникові,
за винятком майна, на яке згідно з
цивільним процесуальним
законодавством не може бути звернено
стягнення.

Статтею 1 Закону України від 14.05.1992
№2343-XII "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" визначено
поняття кредитора та поточного
кредитора. Зокрема поточний кредитор -
кредитор за вимогами до боржника, які
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 4 ст.10 Закону України
від 14.05.1992 №2343-XII "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" встановлено,
що суд, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство, вирішує усі
майнові спори з вимогами до боржника, у
тому числі спори про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Згідно із частиною третьою статті 18
Закону України від 14.05.1992 №2343-XII "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
заходи щодо забезпечення вимог
кредиторів діють відповідно до дня
введення процедури санації і
призначення керуючого санацією або до
прийняття постанови про визнання
боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури і призначення
ліквідатора, або до припинення
провадження у справі. Господарський
суд має право скасувати або змінити
заходи щодо забезпечення вимог
кредиторів до настання зазначених
обставин, про що виноситься ухвала.

Згідно статті 19 Закону України від
14.05.1992 №2343-XII "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство вводиться мораторій на
задоволення вимог кредиторів, про що
зазначається в ухвалі господарського
суду.

Проте, згідно частини 5 цієї ж статті
Закону України від 14.05.1992 №2343-XII "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
дія мораторію на задоволення вимог
кредиторів не поширюється на вимоги
поточних кредиторів. Стягнення
грошових коштів за вимогами кредиторів
за зобов'язаннями, на які не
поширюється дія мораторію, провадиться
з рахунку боржника в установі банку.
Контроль за такими стягненнями
здійснює арбітражний керуючий
(розпорядник майна, керуючий санацією,
ліквідатор).

Разом з тим, частиною 8 статті 23 Закону
України від 14.05.1992 №2343-XII "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
обумовлено, що поточні кредитори з
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство, можуть пред'явити такі
вимоги після прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури. До визнання боржника
банкрутом спори боржника з
кредиторами, які мають поточні вимоги
до боржника, вирішуються шляхом їх
розгляду у позовному провадженні
господарським судом, у провадженні
якого перебуває справа про
банкрутство.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
провадження у справі про банкрутство є
комплексною процедурою, яка має на меті
задоволення вимог усіх кредиторів
боржника, охоплює усе його майно і усіх
кредиторів такого боржника. При цьому,
не допускається стягнення з боржника
заборгованості за позовами окремих
кредиторів поза межами провадження у
справі про банкрутство.

Таким чином, позовні вимоги Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне
Рівненської області до Відкритого
акціонерного товариства
"Рівнеголовпостач" не належить
розглядати у порядку
адміністративного судочинства за
правилами Кодексу адміністративного
судочинства України.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про
правомірність висновків суду першої
інстанції щодо закриття провадження у
справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а ухвалу суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції. Ухвала суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області залишити без
задоволення, а ухвалу Рівненського
окружного адміністративного суду від
"15" вересня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
В.В. Євпак

судді:
М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області
вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

3- відповідачу/відповідачам: Відкрите
акціонерне
товариство"Рівнеголовпостач" вул. Кн.
Володимира,112-А,м.Рівне,33009

- ,