Справа № 813/2875/13-а
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
Справа №
876/7970/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

представника позивача
Майхера М.І.,

представника відповідача
Богданова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Конвеєр" на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 30
квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова до
Публічного акціонерного товариства
"Конвеєр" про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

15 квітня 2013 року управління Пенсійного
фонду України в Залізничному районі м.
Львова (далі - УПФ України в
Залізничному районі м. Львова)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Конвеєр", в якому просило
стягнути з відповідача на користь
позивача заборгованість по
відшкодуванню витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, в сумі 263814 грн. 47 коп.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2013
року позовні вимоги задоволені в
повному обсязі та ухвалено стягнути з
ПАТ "Конвеєр" на користь управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату і доставку пільгових пенсій
у сумі 263814 грн. 47 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ПАТ "Конвеєр" подало
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не повністю з'ясував
розмір суми боргу по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій та
правомірність їх нарахування. Так, до
матеріалів справи не додано доказів
про призначення громадянам пільгових
пенсій за Списком № 1 та № 2.

Крім того, вказує що розрахунки та
повідомлення, що надсилаються органами
Пенсійного фонду України не носять
імперативного характеру та за своєю
юридичною природою не є рішеннями, на
підставі яких може бути заявлено
стягнення суми з відшкодування витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій.

З огляду на викладене, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
вимоги апеляційної скарги та просить
їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги
апеляційної скарги та просить залишити
скаргу без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що у
відповідача існує заборгованість
перед УПФ України в Миколаївському
районі з відшкодування фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій в сумі 263814 грн. 47 коп.,
яка є узгодженою.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Судом першої інстанції встановлено, що
ПАТ "Конвеєр" зареєстроване як юридична
особа. Відповідач є платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

УПФ України в Залізничному районі м.
Львова направило на адресу відповідача
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів «а -
з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», а саме: від 30.01.2012р.
№1986/04-35, від 03.07.2012р. № 3145, від 20.01.2012р.
№928/04-36, від 31.08.2012р. №13148/04-36, від 24.09.2012р.
№ 14181/04-36, від 24.10.2012р. № 15586/04-35, від
19.10.2012р. №15382/04-35, від 22.01.2013р. № 1164/04-36,
від 22.01.2013р. № 1165/04-36, від 22.01.2013р. №1166/04-36,
від 22.01.2013р. № 1167/04-36, від 11.02.2013р. №2198/04-32,
від 15.01.2013р. №686/04-35, від 15.01.2013р. №685/04-35,
від 29.01.2013р. №1508/04-35, від 29.01.2013р. №1509/04-35,
від 14.12.2012р. №18777/04-36, від 30.01.2013р. №
1580/04-35, від 30.01.2013р. №1581/04-35, від 30.01.2013р. №
1582/04-35, від 30.01.2013р. № 1583/04-35.

Матеріалами справи підтверджується, що
за відповідачем рахується
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій призначених
відповідно до частини 2 розділу XV
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів «а -
з» ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" , в сумі 263814 грн. 47 коп. за
період з 01.10.2012 року по 29.03.2013 року.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 9 липня 2003 року N 1058-IV
(далі - Закон - N 1058-IV) пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком N 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком N 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через професійні та
корпоративні фонди: особам, зазначеним
в абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами цього Закону
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

Згідно абз.4 п.п.1 п.2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком N 1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в»
-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списками № 1
та № 2, покриваються підприємствами та
організаціями.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року N
1788-XII (далі - Закон N 1788-XII) визначено
категорії працівників, які мають право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
зокрема, в п.п. «а», «б»-«з» частини
першої цієї статті.

Відшкодування підприємствами витрат
Пенсійного Фонду України на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, здійснюється
відповідно до Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Пенсійного фонду України № 21-1 від
19.12.2003 року та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України за № 64/8663
від 16.01.2004 року.

Згідно пункту 6 Інструкції
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до ч. 2
Розділу 15 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

За приписами пункту 6.4 вказаної
Інструкції № 21-1 розмір сум до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами доходів
органів Пенсійного фонду України
щорічно у повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», які надсилаються
підприємствами до 20-го січня поточного
року протягом десяти днів з
новопризначених пенсій.

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах (п. 6.7
Інструкції).

Відповідно до п. 6.8 Інструкції № 21-1 у
разі призначення пенсій на пільгових
умовах особам, які мають необхідний
стаж роботи не за місцем призначення
цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за
місцем призначення пенсії надсилає
розрахунок згідно з додатками,
зазначеними у пункті 6.4 цієї
Інструкції для зазначених підприємств,
у двох примірниках через орган
Пенсійного фонду за місцезнаходженням
цього підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність у відповідача
обов'язку відшкодувати управлінню ПФУ
витрати на виплату та доставку пенсій,
які згідно з розрахунком, складеним
останнім відповідно до Інструкції
призначені працівникам відповідача
відповідно до пунктів «а», «б»-«з»
частини першої статті 13 Закону № 1788-XII.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Пенсійним органом
відповідачу надсилалися розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до п.п. «а»,
«б»-«з» частини першої статті 13 Закону
№ 1788-XII, що підтверджується наявними у
справі копіями цих розрахунків.

Вказані розрахунки отримані
відповідачем, що підтверджується
наявними у матеріалах справи
повідомленнями про вручення. Однак, ним
не вживались належні заходи щодо
відшкодування вказаних витрат,
внаслідок чого утворилась
заборгованість в сумі 263814 грн. 47 коп., що
підтверджується також наявною у
матеріалах справи довідкою.

Оскільки доказів сплати цієї
заборгованості в процесі судового
розгляду відповідачем не надано, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції про
задоволення позову.

Апеляційний суд визнає безпідставними
є посилання апелянта на те, що позивач
не довів обґрунтованість призначення
пільгових пенсій, колишніми
працівникам ПАТ «Конвеєр», оскільки
останнім не оскаржувались рішення про
призначення пенсій, як і розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 КАС України,
предметом доказування є обставини,
якими обґрунтовуються позовні вимоги
чи заперечення або які мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропущення строку для звернення до
суду тощо) та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

З огляду на зміст наведеної норми
процесуального права та зважаючи на те,
що вимогами заявленого позову є
стягнення заборгованості, предметом
доказування у даній справі мають бути
обставини, які свідчать про наявність
підстав, з якими закон пов'язує
можливість такого стягнення у судовому
порядку, встановлення факту її сплати у
добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту,
тощо.

Таким чином, суд першої інстанції
належним чином дослідив надані
сторонами докази та дійшов вірного
висновку щодо обґрунтованості
позовних вимог УПФУ про стягнення з ПАТ
«Конвеєр» витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій.

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про
невідповідність оскарженого судового
рішення нормам матеріального та
процесуального права.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Конвеєр"
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 30 квітня 2013
року у справі № 813/2875/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 13
жовтня 2014 року.