Справа № 601/1668/14-а,6-а/601/29/2014
Суддя: Гулид Р.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа № 8827/14/876

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Гулида Р.М.,

суддів -
Кузьмича С.М., Каралюса В.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Кременецькому районі
Тернопільської області на ухвалу
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 29 серпня 2014
року про зміну способу і порядку
виконання рішення у адміністративній
справі №2а-760/2010 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області про стягнення виплат «дитині
війни»,-

ВСТАНОВИЛА:

Відділ примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області звернувся до
суду із поданням про зміну способу і
порядку виконання судового рішення.

Ухвалою Кременецького районного суду
Тернопільської області від 29 серпня
2014 року подання задоволено. Змінено
спосіб і порядок виконання виконавчого
листа №2-а-760/2010 виданого Кременецьким
районним судом Тернопільської області
24 березня 2014 року, резолютивною
частиною якого встановлено:
«Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Кременецькому районі
Тернопільської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 до пенсії у розмірі 30 %
мінімальної пенсії за віком на
підставі положень статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» за період з 08 травня 2010 року по 26
листопада 2010 року, із врахуванням
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум»,
шляхом зміни зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат.
Стягнуто з управління Пенсійного фонду
України в Кременецькому районі
Тернопільської області на користь
ОСОБА_1 підвищення до пенсії як дитині
війни, відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», за період з 08 травня
2010 року по 31 жовтня 2010 року у сумі 916
гривень 62 копійки.

Відповідач ухвалу оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням та подав апеляційну скаргу в
якій зазначив що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
процесуального права, просить
оскаржувану ухвалу скасувати та
прийняти нову, якою у задоволенні
подання державного виконавця
Головного управління юстиції у
Тернопільській області про зміну
способу і порядку виконання рішення по
справі №2-а-760/2010 -
відмовити.

Сторони в судове засідання не зявились,
хоч про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, а тому, колегія суддів вважала за
можливе і доцільне розглянути справу в
порядку письмового провадження, згідно
вимог ч.1 п.2 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши обставини і матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів прийшла до переконання
про необхідність її задоволення із
скасуванням ухвали суду першої
інстанції та прийняттям нової з
наступних міркувань.

Відповідно до ст. 202 КАС України, суд
апеляційної інстанції скасовує ухвалу
суду першої інстанції та приймає нову,
якщо визнає, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи які
мають значення для справи, порушив
норми процесуального права, що потягло
за собою неправильне вирішення справи
по суті позовних вимог.

Ухвалою від 29 серпня 2014 року, подання
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області про зміну
способу і порядку виконання постанови
суду - задоволено судом.

Згідно ст. 14 Кодексу адміністративного
судочинства України, постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, які набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою кримінальну
відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Кременецького районного
суду Тернопільської області від 26
листопада 2010 року, адміністративний
позов задоволено шляхом зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області нарахувати та виплачувати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком на
підставі ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
врахуванням раніше виплачених сум, за
період з 09 липня по 31 грудня 2007 року та
починаючи з 22 травня 2008 року

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2012
року позов задоволено частково,
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Кременецькому районі
Тернопільської області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії
у розмірі 30 % мінімальної пенсії за
віком, передбачене ст. 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", за
період з 08 травня 2010 року по 26 листопада
2010 року, з врахуванням ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
виплачених сум.

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України,
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії, а у разі
задоволення адміністративного позову,
суд може прийняти рішення про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини постанови
суду першої інстанції та наведених
процесуальних норм дають підстави
зробити висновок про те, що
зобов'язання покладені на відповідача
цим судом, є свидом захисту порушених
прав позивача, які суд задоволив.

За таких обставин, відділ примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області просив змінити не спосіб
виконання постанови суду, а судове
рішення по суті позовних вимог і
вирішити додаткову позовну вимогу про
стягнення коштів, яка не була предметом
розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. В
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак, суд першої інстанції
задовільняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою, як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача, від способу
виконання судового рішення, як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України. Отже,
виконання постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, тому
відсутні підстави для зміни способу
виконання рішення суду першої
інстанції.

При цьому, колегія суддів акцентує
увагу сторін на тому, що "захист
порушеного права у судовому рішенні" і
"спосіб виконання судового рішення" не
є тотожними поняттями.

Аналіз оскаржуваного рішення суду
першої інстанції свідчить про те, що
суд першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

А тому, вирішення питання стягнення
коштів заборгованості невиплаченої
пенсії, яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судом першої
інстанцій встановлено повно та
правильно, але неправильно застосовано
норми процесуального права, що
призвело до ухвалення незаконного
судового рішення, відповідно до
повноважень, наданих статтею 202 КАС
України, колегія суддів вважає за
необхідне, постановлене судове рішення
- скасувати та ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні подання про
зміну способу і порядку виконання
рішення суду.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 199, 202, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області - задоволити.

Ухвалу Кременецького районного суду
Тернопільської області від 29 серпня
2014 року про зміну способу і
порядку виконання рішення у
адміністративній справі №601/1668/14-а -
скасувати.

У задоволенні подання відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області про зміну
способу і порядку виконання рішення по
справі № 2-а-760/2010 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.М. Гулид

Судді:
C.М. Кузьмич

В.М. Каралюс