Справа № К/9991/12365/12-С
Суддя: Тракало В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/12365/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - судді суддівТракало
В.В., Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Миргороді на постанову
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 13 липня 2011 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Миргороді про визнання дій
неправомірними,

в с т а н о в и л а :

У травні 2011 року позивачка
звернулась до суду із зазначеним
позовом до відповідача. Просила
визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.
Миргороді та зобов"язати відповідача
зарахувати стаж її роботи на посаді
медсестри інфекційних палат дитячого
відділення Миргородської центральної
районної лікарні в період з 1 серпня 1991
року по 31 грудня 1997 року та з 1 січня 1999
року по 2 квітня 2002 року в подвійному
розмірі та поновити виплату пенсії,
починаючи з 1 травня 2011 року. Посилалася
на те, що з 28 січня 2008 року їй була
призначена пенсія на підставі п. «е» ст.
55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», проте з 1 травня 2011 року
відповідач припинив виплату пенсії.

Постановою Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 13 липня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 листопада
2011 року, позов задоволено. Визнано
протиправною відмову управління
Пенсійного фонду України у м. Миргороді
в зарахуванні стажу роботи ОСОБА_4 в
подвійному розмірі на посаді палатної
медичної сестри інфекційних палат
дитячого відділення Миргородської
центральної районної лікарні в період
з 1 серпня 1991 року по 31 грудня 1997 року та
з 1 січня 1999 року по 20 травня 1999 року та
на посаді медичної сестри палатної
інфекційного відділення Миргородської
центральної районної лікарні з 21
травня 1999 року до 2 квітня 2002 року.
Визнати протиправним припинення
управлінням Пенсійного фонду України у
м. Миргороді виплати пенсії позивачці
за вислугу років. Зобов"язано
відповідача зарахувати стаж роботи
ОСОБА_4 в подвійному розмірі на посаді
палатної медичної сестри інфекційних
палат дитячого відділення
Миргородської центральної районної
лікарні в період з 1 серпня 1991 року до
31 грудня 1997 року та з 1 січня 1999 року
по 20 травня 1999 року та на посаді
медичної сестри палатної інфекційного
відділення Миргородської центральної
районної лікарні з 21 травня 1999
року до 2 квітня 2002 року і поновити
виплату їй пенсії за вислугу років,
починаючи з 1 травня 2011 року.

У касаційній скарзі ставиться питання
про скасування оскаржуваних судових
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій з підстав порушення норм
матеріального та процесуального права
та закриття провадження у справі.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі у межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ОСОБА_4
працювала в закладах охорони здоров'я,
зокрема, з 1 серпня 1991 року по 31 грудня
1997 року та з 1 січня 1999 року по 20 травня
1999 року - на посаді палатної медичної
сестри інфекційних палат дитячого
відділення Миргородської центральної
районної лікарні, а з 21 травня 1999 року
до 2 квітня 2002 року на посаді медичної
сестри палатної інфекційного
відділення Миргородської центральної
районної лікарні.

Розпорядженням управління
Пенсійного фонду Київського району в м.
Полтаві від 12 березня 2008 року
ОСОБА_4 була призначена пенсія за
вислугу років з 28 квітня 2008 року із
врахуванням стажу її роботи на посаді
палатної медичної сестри інфекційних
палат дитячого відділення
Миргородської центральної районної
лікарні в період з 1 серпня 1991 року до 31
грудня 1997 року та з 1 січня 1999 року до 2
квітня 2002 року в подвійному розмірі.

Розпорядженням від 16 серпня 2010
року пенсійна справа позивачки була
передана управлінню Пенсійного фонду в
м. Миргороді у зв'язку із зміною нею
місця проживання, яке Розпорядженням
від 7 грудня 2010 року призначило
позивачці пенсію за вислугу років з 1
вересня 2010 року.

Рішенням колегіального органу з
призначення пенсії управління
Пенсійного фонду України в м. Миргороді
від 11 квітня 2011 року було припинено
виплату пенсії позивачці з тих підстав,
що на думку вказаного органу, робота
позивачки на посаді палатної медичної
сестри інфекційних палат дитячого
відділення Миргородської центральної
районної лікарні в період з 1 серпня 1991
року до 31 грудня 1997 року та з 1 січня 1999
року до 2 квітня 2002 року не підлягає
обчисленню в подвійному розмірі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що робота позивачки на посаді палатної
медичної сестри інфекційних палат
дитячого відділення Миргородської
центральної районної лікарні є такою,
що за своїм характером відноситься до
роботи в інших інфекційних закладах
охорони здоров'я, а відтак, відмова
відповідача зарахувати до стажу роботи
позивачки період роботи на вказаній
посаді у подвійному розмірі та
припинення виплати позивачці пенсії за
вислугу років є протиправними.

Відповідачем не оспорюється період
роботи та посади, які займала
позивачка. Предметом спору є те, чи
підлягає зарахуванню до стажу роботи у
подвійному розмірі період роботи
позивачки на посаді палатної медичної
сестри інфекційних палат дитячого
відділення Миргородської центральної
районної лікарні.

Довідкою Миргородської
центральної районної лікарні від 14
січня 2008 року підтверджується наявний
трудовий стаж для призначення пенсії
ОСОБА_4, оскільки позивачка в
зазначений період працювала повний
робочий день і її робота на вказаних
посадах, була пов'язана з безпосереднім
обслуговуванням інфекційних хворих.
Достовірність вказаної довідки
підтверджується актом № 128 Управління
пенсійного фонду від 27 жовтня 2010 року.

Згідно посадової інструкції
сестри медичної палатної інфекційних
палат дитячого відділення
Миргородської центральної районної
лікарні її робота полягає виключно в
обслуговуванні та догляді інфекційних
хворих в стаціонарі.

Із листа Миргородської
центральної районної лікарні від 20
червня 2011 року вбачається, що умови
оплати праці позивачки на посаді
сестри медичної інфекційних палат
дитячого відділення Миргородської
центральної районної лікарні за своїми
пільгами і перевагами повністю
відповідали умовам на посаді сестри
медичної інфекційного відділення, а
саме: в частині 15% доплати до посадового
окладу за шкідливі умови праці,
скороченої до 36 годин тривалості
робочого тижня та щорічної додаткової
відпустки тривалістю 7
календарних днів за особливий характер
праці.

Відповідно до ст. 60 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин, робота в
лепрозорних і протичумних закладах
охорони здоров'я, у закладах
(відділеннях) з лікування осіб,
заражених вірусом імунодефіциту
людини або хворих на СНІД, в інших
інфекційних закладах (відділеннях)
охорони здоров'я, у
патолого-анатомічних і реанімаційних
відділеннях закладів охорони здоров'я,
а також у психіатричних закладах
охорони здоров'я зараховується до
стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ст. 62 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Із спільного листа Міністерства
праці та соціальної політики України,
Міністерства охорони здоров'я України
і Пенсійного Фонду України від 29 грудня
2005 року № 625/0/15-05/039-6, № 10.01.09/2606, № 16918/02-20
вбачається, що заклади охорони
здоров'я, в тому числі кабінети
інфекційних захворювань, відносяться
до таких, час роботи в яких
зараховується до стажу роботи в
подвійному розмірі.

За таких обставин, коли робота
позивачки на посаді палатної медичної
сестри інфекційних палат дитячого
відділення Миргородської центральної
районної лікарні за характером роботи
та умовами її оплати відповідала
умовам роботи на посаді сестри
медичної інфекційного відділення, а за
змістом ст. 60 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та спільного
листа Міністерства праці та соціальної
політики України, Міністерства охорони
здоров'я України і Пенсійного Фонду
України від 29 грудня 2005 року №
625/0/15-05/039-6, № 10.01.09/2606, № 16918/02-20 перелік
інших інфекційних закладів охорони
здоров'я не є вичерпним, зокрема, до
інших інфекційних закладів охорони
здоров'я відносяться не тільки
відділення, а і кабінети інфекційних
захворювань, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що відмова
відповідача зарахувати стаж роботи
позивачки в подвійному розмірі на
посаді медичної сестри інфекційних
палат дитячого відділення та медичної
сестри палатної інфекційного
відділення Миргородської центральної
районної лікарні є протиправною, а тому
обґрунтовано задовольнили позов.

Відповідно до вимог частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права, якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Доводи касаційної скарги про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права безпідставні, не ґрунтуються на
доказах та спростовуються висновками
судів.

Тому колегія суддів, перевіривши у
межах доводів касаційної скарги
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Миргороді
залишити без задоволення, а постанову
Миргородського міськрайонного суду
Полтавської області від 13 липня
2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 листопада 2011 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.В. Тракало Я.Л.
Іваненко М.І. Мойсюк