Справа № 2а-2570/1342/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/4670/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І.- головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу державної податкової
інспекції у м. Чернігові (далі - ДПІ)

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04.04.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.11.2011

у справі № 2а-2570/1342/11

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(далі - СПД ОСОБА_1.)

до ДПІ

про визнання дій протиправними та
скасування податкової вимоги.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04.04.2011,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.11.2011, позов задоволено; визнано
протиправною та скасовано першу
податкову вимогу ДПІ від 24.12.2010 № 1/6166.

У прийнятті цих судових актів
попередні судові інстанції виходили з
протиправності формування податковою
інспекцією податковою вимоги до
набрання законної сили рішенням в
адміністративній справі про
оскарження податкового зобов'язання.

На вказані судові акти відповідачем
подано касаційну скаргу, в якій ДПІ
просить скасувати оскаржувані
постанову та ухвалу судів першої і
апеляційної інстанцій та відмовити у
позові, посилаючись на неправильне
застосування судами положень пункту 5.3
статті 5, пункту 6.2 статті 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», наслідком чого стало
ухвалення неправильних по суті спору
рішень. При цьому скаржник наголошує,
що в даному випадку узгодження
податкового зобов'язання за податковим
повідомленням-рішенням від 30.11.2010 №
/3 відбулося до часу набрання
законної сили судовим рішенням у
справі про оскарження цього акта
індивідуальної дії.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
касаційні вимоги ДПІ з урахуванням
такого.

Судовими інстанціями у справі
з'ясовано, що за податковим
повідомленням-рішенням від 28.07.2010 №
/0 СПД ОСОБА_1 було донараховано
податкове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 32554 грн.

Позивач оскаржила зазначене податкове
повідомлення-рішення в
адміністративному порядку. За
результатами процедури
адміністративного оскарження рішенням
Державної податкової адміністрації
України від 24.11.2010 № 7711/с/25-0315 було
залишено повторну скаргу СПД ОСОБА_1
без задоволення, у зв'язку з чим ДПІ
було винесено податкове
повідомлення-рішення від 30.11.2010 №
/3, згідно з яким остаточна сума
донарахування ПДВ склала 32523 грн. (у
тому числі 21682 грн. за основним платежем
та 10841 грн. за штрафними санкціями).

22.12.2010 СПД ОСОБА_1 звернулася до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом про
скасування податкового
повідомлення-рішення від 30.11.2010 №
/3; втім відповідачем було
сформовано та надіслано платникові
першу податкову вимогу від 24.12.2010 №1/6166
на оспорювану суму податкового
зобов'язання.

Приймаючи рішення про задоволення
цього позову, суди виходили з того, що
зазначена сума податкового
зобов'язання у зв'язку з її оскарженням
позивачем в судовому порядку не набула
статусу узгодженого, у зв'язку з чим у
ДПІ були відсутні правові підстави для
надсилання СПД ОСОБА_1 зазначеної
податкової вимоги.

Однак з таким правовим висновком судів
погодитися не можна з урахуванням
такого.

Дійсно, відповідно до приписів
підпункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" (який діяв на час виникнення
спірних правовідносин) при зверненні
платника податків до суду із позовом
про визнання недійсним рішення
контролюючого органу податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті і
прийняття відповідного рішення.

У той же час податковий борг - це
податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в
адміністративному чи судовому порядку,
але не сплачене у встановлений строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
податкового зобов'язання.

Таким чином, податковий борг виникає,
зокрема, у разі не сплати у
встановлений строк податкового
зобов'язання, узгодженого в
адміністративному порядку.

Днем узгодження податкового
зобов'язання платника податків у разі
апеляційного оскарження такого
податкового зобов'язання є день
закінчення процедури
адміністративного оскарження (частина
п'ята пункту 5.2.4 пункту 5.2 статті 5
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами").

У свою чергу, процедура
адміністративного оскарження згідно з
підпунктом 5.2.4 пункту 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" закінчується:

останнім днем строку, передбаченого
підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання
заяви про перегляд рішення
контролюючого органу, у разі, коли така
заява не була подана у зазначений
строк;

днем отримання платником податків
рішення контролюючого органу про повне
задоволення скарги, викладеної у заяві;

днем отримання платником податків
рішення контролюючого органу, що не
підлягає подальшому адміністративному
оскарженню.

Водночас відповідно до підпункту 5.3.2
пункту 5.3 статті 5 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" у
випадках апеляційного узгодження суми
податкового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити її узгоджену суму, а також
пеню та штрафні санкції за їх наявності
протягом десяти календарних днів,
наступних за днем такого узгодження.

Якщо ж сума узгодженого платником
податків податкового зобов'язання не
сплачена у встановлений строк, вона
визнається сумою податкового боргу
платника податків (підпункт 5.4.1 пункту
5.2 статті 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами").

Таким чином, виникнення податкового
боргу є юридичним фактом, який
пов'язаний із несплатою узгодженої
суми податкового зобов'язання протягом
установленого строку. Для випадків
апеляційного порядку узгодження сум
податкового зобов'язання строк сплати
визначається пунктом 5.3.2 пункту 5.3
статті 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" і становить десять
днів.

Зазначений строк переривається у разі
звернення платника податків до суду із
позовом про визнання недійсним рішення
контролюючого органу згідно з
підпунктом 5.4.2 пункту 5.2 статті 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами". При цьому податкове
зобов'язання вважається неузгодженим
до розгляду судом справи по суті.

Однак у разі несвоєчасного звернення
платником податку до суду (поза межами
строку сплати узгодженого в
апеляційному порядку податкового
зобов'язання, але в межах строків
давності, як це передбачено підпунктом
5.2.5 пункту 5.2 статті 5 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами")
несплачене податкове зобов'язання,
процедура апеляційного оскарження
якого була завершеною, перетворюється
на податковий борг платника податків у
силу прямого припису пункту 5.4.1 пункту
5.4 статті 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами".

При цьому порядок погашення
податкового боргу регулюється нормами
статей 6 - 15 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами". Ці норми не
передбачають зупинення процедур
погашення, у тому числі примусового
стягнення податкового боргу в разі
оскарження платником податків до суду
раніше узгодженої суми податкового
зобов'язання.

Виходячи з наведеного, оскарження
платником податків до суду суми
податкового зобов'язання, узгодженого
в апеляційному порядку, поза межами
строку сплати такого податкового
зобов'язання не надає відповідному
податковому зобов'язанню статусу
неузгодженого. Відтак, зазначена сума
залишається податковим боргом
платника податків. Разом із тим, у разі
позитивного вирішення справи на
користь платника податків відповідні
податкові повідомлення та вимоги
вважаються відкликаними на підставі
пункту "в" підпункту 6.4.1 пункту 6.4 статті
6 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами". Сплачені (стягнуті) на
погашення такого податкового боргу
суми можуть за відповідних обставин
набути статус надмірно сплачених і
підлягають поверненню платникові
податків у порядку, визначеному
пунктами 15.3, 15.4 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами".

А відтак для правильного вирішення
цього спору судам слід було встановити
дату отримання позивачем остаточного
рішення податкового органу, прийнятого
ним у процедурі адміністративного
оскарження оспорюваного
донарахування; лише за наслідками
встановленого суди могли перевірити
факт оскарження цього рішення СПД
ОСОБА_1 до суду у межах 10-денного строку
з дня його отримання та на підставі
цього встановити узгодженість (або
неузгодженість) оспорюваного
податкового зобов'язання на момент
формування ДПІ оспорюваної податкової
вимоги.

Оскільки вирішення цього спору
потребує додаткового встановлення
обставин даної справи, тоді як
касаційний суд в силу вимог частини
першої статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
позбавлений можливості встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в судовому рішенні, то
оскаржувані судові акти підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд для усунення зазначених
недоліків та прийняття рішення у
відповідності з вимогами статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Чернігові
задовольнити частково.

2. Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 04.04.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.11.2011 у
справі № 2а-2570/1342/11 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько