Справа № 369/1833/14-а (2а/369/146/14)
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2014 р. м.
Київ К/800/34819/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області про визнання
дій протиправними скасування рішення
та зобов'язання вчинити певні дії, що
переглядається за касаційною скаргою
представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5
на постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 9
квітня 2014 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 4 червня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області (далі -
відповідач) у якому просив визнати
протиправними дії відповідача,
скасувати рішення № 9 від 17 жовтня 2013
року в частині відмови в задоволенні
клопотання про виділення та передачу у
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку та зобов'язати відповідача
винести на засідання сесії
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області
клопотання про надання земельної
ділянки, посилаючись на незаконність,
необґрунтованість зазначеного вище
рішення, яке порушує його право на
отримання земельної ділянки.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 9
квітня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 червня 2014
року, у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, позивач просить оскаржувані
рішення скасувати, а адміністративний
позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
оскаржувані рішення судів та матеріали
справи в межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у червні 2013 року
позивач звернувся до відповідача із
клопотанням та доданими до нього
графічними матеріалами про надання
йому безоплатно у власність земельної
ділянки орієнтовним розміром до 0.25 га в
межах с. Петропавлівська Борщагівка,
Києво-Святошинського району Київської
області з цільовим призначенням для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

На підставі рішення 20-ої сесії
Петропавлівсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області № 9 від 17
жовтня 2013 року у задоволенні
клопотання позивача відмовлено.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні вимог адміністративного
позову, суди попередніх інстанцій
виходили з того, що оскаржуване рішення
відповідача є обґрунтованим та
правомірним, із зазначенням підстави
відмови та з посиланням на норми
закону.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до частини 6 статті 118
Земельного Кодексу України ї ділянки
із земель державної або комунальної
власності для ведення фермерського
господарства, ведення особистого
селянського господарства, ведення
садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та документи,
що підтверджують досвід роботи у
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного
кодексу України встановлено, що
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 18 лютого 2009 року № 113 «Про
затвердження типової форми заяви
(клопотання) про вибір місця
розташування земельної ділянки»
затверджено типову форму заяви
(клопотання) про вибір місця
розташування земельної ділянки.
Зокрема, в заяві зазначається бажане
місце розташування земельної ділянки,
а саме повинно бути зазначено
найменування населеного пункту, вулиці
(земельної ділянки, розташованої в
межах населеного пункту).

Таким чином, не визначення заявником
бажаного місця розташування земельної
ділянки виключає можливість
дотримання вимог частини 7 статті 118
Земельного кодексу України, а саме:
встановити достовірно відповідність
чи невідповідність місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Статтею 118 та іншими нормами Земельного
кодексу України не встановлено
обов'язку відповідних органів, що
здійснюють розпорядження земельним
ділянками, самостійно визначати місце
розташування земельних ділянок для
зацікавлених осіб, самостійно
вирішувати, яку саме земельну ділянку
надати заявникові, чи пропонувати
заявникам декілька земельних ділянок
на вибір.

Право вибору земельної ділянки для
отримання її у власність є правом
виключно громадянина.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Тому висновки суду про відмову в
задоволенні цього позову є
правильними, а доводи, викладені в
касаційній скарзі, зазначених
висновків не спростовують та не дають
підстав вважати судові рішення такими,
що ухвалені з порушеннями норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу представника
позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 9 квітня 2014 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 червня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді :