Справа № 826/2140/14
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/35423/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

за участю:

секретаря
Левіної А.А.

представника позивача
неприбуття

представника відповідача Ціленка
В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 квітня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року

справа № 826/2140/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світ Інструменту
Україна»

до Київської Міжрегіональної
митниці Міндоходів

про скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Світ
інструменту України» (далі -
Товариство) звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - Митний орган)
про визнання протиправним та
скасування рішення Київської
регіональної митниці про визначення
митної вартості товару від 21.08.2013 №
100270000/2013/310194/2.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
04.04.2014, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2014,
позов задоволено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів першої та апеляційної інстанцій,
Митний орган оскаржив їх у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі касатор просив
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій з мотивів порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, прийняти нове рішення - про
відмову у позові.

Касаційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що підставою для
витребування додаткових документів
була відсутність доказів про оплату
позивачем вартості товару, час якої
станом на проходження митних процедур
вже минув згідно з умовами контракту
про закупівлю товарів У той же час, в
електронному листі декларанта від
21.08.2013 було зазначено, що надати
додаткові документи на той час не було
можливості.

Також Митний орган зазначає, що надані
Товариством додатково документи не
можуть бути підставою для
підтвердження заявленої митної
вартості ввезених товарів, оскільки
виписка з банку не була завірена
печаткою і підписом, а надана
декларація країни відправлення товару
не містила перекладу.

У своїх запереченнях на касаційну
скаргу Товариством просило залишити
рішення судів попередніх інстанцій без
змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, розглянувши та
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи і
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 28.04.2011 Товариство (Покупець)
уклало з Підприємством «MATRIZE Handels-GmbH»
(Продавець), China (Китай),
зовнішньоекономічний контракт №
CH-MIU/28/0411, відповідно до якого Продавець
продав, а Покупець придбав на умовах FOB
Шанхай згідно Інкотермс -2000 товари в
асортименті, згідно Специфікаціям на
кожну окрему партію товару.

З метою митного оформлення товару
позивач надав до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
наступні документи:
зовнішньоекономічний контракт від
24.08.2011 № CH-MIU/28/0411, вантажно - митну
декларацію № 100270000/2013/264535, інвойс від
31.05.2012, міжнародну товарно-транспортну
накладну № 3634/2, пакувальний лист,
додаткову угоду № б/н до контакту №
CH-MIU/28/0411.

Відповідачем витребувано у позивача
додаткові документи з підстав
відсутності документів, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок.

Київською регіональною митницею
скориговано митну вартість товарів,
про що прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів
від 21.08.2013 № 100270000/2013/310194/2, а товар було
випущено в вільний обіг на підставі
митної декларації від 22.08.2013 №
100270000/2013/264535.

Зазначене рішення прийнято у зв'язку з
тим, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються, оскільки декларантом не
подано додаткові документи для
підтвердження митної вартості; методи
визначення митної вартості за ціною
контракту не застосовуються у зв'язку з
невиконанням позивачем вимог Митного
кодексу України; методи 2,3 у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні товари, методи
визначення на основі віднімання або
додавання вартості не застосовуються у
зв'язку з відсутністю основи для
віднімання (додавання) вартості, тому
був використаний резервний метод на
основі наявної у митному органі
інформації у ціновій базі даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Державної митної служби України.

Товариство додатково надало
бухгалтерську документацію (свіфт),
яким підтверджено сплату за
поставлений товар у відповідності до
умов контракту; прайс-лист
постачальника; рішення про визначення
митної вартості від 21.08.2013 №
100270000/2013/310194/2; експортні декларації
країни відправлення товару від 06.07.2013 №
11351240, № 11351241, № 11351242;
видаткові накладні щодо постачання
товару 3 особам за укладеними
договорами поставки.

Крім того, судом першої інстанції
установлено, що позивач на
підтвердження оплати за поставлений
товар надав банківську виписку за
29.08.2013, що підтверджує сплату за
поставлений товар.

Надана банківська виписка, як
установлено судом першої інстанції, на
суму 50 942,69 доларів США є належним
доказом сплати за поставлений товар.

У прайс-листі відсутні будь-які
посилання, що останній виданий
Постачальником виключно для покупця -
ТОВ «Світ Інструменту Україна».

Таким чином, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що відомості,
викладені в прайс-листах фірми -
виробника товару, не мають
імперативного характеру, а, отже,
повинні сприйматись митними органами
як джерело додаткової інформації для
прийняття рішення щодо правильності
визначення митної вартості товарів.

Також судом першої інстанції
установлено, що оспорюване рішення
Митного органу не містить жодного
джерела інформації, яке стало
підставою для коригування митної
вартості товару, передбаченого
Правилами заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі -
Правила №598).

Лише з матеріалів справи установлено,
що під час коригування митної вартості
товару відповідач посилався на
інформацію, наявну у ціновій базі даних
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Державної митної служби
України.

Посилання відповідача на відсутність
перекладу декларацій країни
відправлення суд першої інстанції до
уваги не взяв, оскільки відповідач не
заявляв письмової вимоги такого
перекладу.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що переконливих аргументів, які б
викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено. У свою чергу оспорюване
рішення Митного органу є
необґрунтованим та підлягає
скасуванню.

Крім того, суд апеляційної інстанції,
залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції, виходив з того, що
Товариство надало відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару документи, які передбачені
частино другою статті 53 Митного
кодексу України.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі вказаним висновком
судів попередніх інстанцій з огляду на
таке.

Згідно з положеннями статті 254 Митного
кодексу України документи, необхідні
для здійснення митного контролю та
митного оформлення товарів, що
переміщуються через митний кордон
України при здійсненні
зовнішньоекономічних операцій,
подаються митному органу українською
мовою, офіційною мовою митних союзів,
членом яких є Україна, або іншою
іноземною мовою міжнародного
спілкування. Митні органи вимагають
переклад українською мовою документів,
складених іншою мовою, ніж офіційна
мова митних союзів, членом яких є
Україна, або іншою іноземною мовою
міжнародного спілкування, тільки у
разі, якщо дані, які містяться в них, є
необхідними для перевірки або
підтвердження відомостей, зазначених у
митній декларації. У такому разі
декларант забезпечує переклад
зазначених документів за власний
рахунок.

Частиною другою статті 53 Митного
кодексу України установлено,
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до Правил №598 митним
органом при визначенні митної вартості
товарів у Графі 33 зазначаються причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі: неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком та
відповідно до умов, наведених у статті
53 Кодексу); невірно проведений
розрахунок митної вартості;
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу; надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо.

У випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Надаючи правову оцінку оспорюваному у
справі рішенню Митного органу, суд
касаційної інстанції виходить,
зокрема, з критеріїв правомірності
рішення суб'єкта владних повноважень,
визначених частиною третьою статті 2
КАС України.

Зважаючи на ті обставини, що рішення
відповідача від 21.08.2013 № 100270000/2013/310194/2 є
необґрунтованим у розумінні положень
Правил №598, а Товариство, як
установлено судами попередніх
інстанцій, надало (з урахуванням
додатково наданих документів)
передбачені частиною другою статті 53
МК України документи для визначення
митної вартості товару за основним
методом, суд касаційної інстанції
вважає правильним висновок судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для скасування оспорюваного у
справі рішення Митного органу.

З огляду на викладене доводи
касаційної скарги спростовуються
викладеними нормами права та
установленими обставинами справи, у
зв'язку з чим відсутні підстави для її
задоволення та скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень.

Частиною першою статті 224 КАС України
визначено, що суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 квітня 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України у строк та у
порядку, визначеними статтями 237 - 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.