Справа № 815/1727/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

07 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1727/14

Категорія: 5.2 Головуючий в 1 інстанції:
Стефанов С. О.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Бойка А.В.,

- Яковлєва О.В.,

при секретарі - Єршовій А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «АВСК» на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 28 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «АВСК» до
Південної митниці Міндоходів, за
участю третьої особи - Головного
управління Державної казначейської
служби України в Одеській області, про
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення та про
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «АВСК» (далі ТОВ
«АВСК» або апелянт) звернулося до суду
з позовом до Південної митниці
Міндоходів, в якому позивач з
урахуванням прийнятих судом уточнень
до адміністративного позову, просив
суд: визнати протиправними та
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів №
500060006/2014/000011/2 від 17.02.2014 року та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 17.02.2014
року № 500060006/2014/00016; зобов'язати
відповідача вчинити дії щодо
визначення митної вартості товарів
щодо яких було прийняте рішення про
коригування митної вартості товарів №
500060006/2014/000011/2 від 17.02.2014 року за методом
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) в
порядку, встановленому ст. 58 МКУ
(договір купівлі-продажу № AVSK-2013-EM-UA від
20.11.2013 року, специфікація № 1 від 20.11.2013
року та рахунком (customs invoice) № від
31.01.2014 року); зобов'язати відповідача
повернути суми надмірно сплачених
платежів у розмірі 7726,27 грн. (в тому
числі мито - 689,84 грн., ПДВ - 7036,43 грн.) на
рахунок ТОВ «АВСК» № 3301 в
АБ «Південний», м. Одеса, МФО 328209 у
відповідності до положень Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Держмитслужби від 20.07.2007 року № 618.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року адміністративний позов - залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі товариства з
обмеженою відповідальністю «АВСК»
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги товариства з
обмеженою відповідальністю «АВСК»,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

В ході здійснення зовнішньо -
економічної діяльності 20 листопада 2013
року між ТОВ «АВСК» (покупець) та
компанією «BASF SE» (продавець) було
укладено договір купівлі - продажу №
AVSK-2013-EM-UA, відповідно до якого продавець
зобов'язується поставити, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар на умовах викладених в договорі.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору
товар: найменування, кількість та
строки поставки кожної партії товару
зазначаються у Специфікаціях до даного
договору. Сума договору відповідає
сумі усіх Специфікацій до даного
договору (п. 1.2 договору). Ціна товару
зазначена в Специфікаціях до даного
договору (п. 1.3 договору). Умови
поставки зазначені у Специфікаціях до
даного договору (п. 1.5 договору).

Судом встановлено, що 06.02.2014 року
декларантом ПП «ВІСАН», що діяв у
інтересах одержувача TOB «АВСК» до
митного оформлення був заявлений
товар: «органічні поверхнево-активні
речовини, неіоногенні, не розфасовані
для роздрібної торгівлі, не в
аерозольній упаковці, у вигляді рідини,
використовуються як компоненти при
виробництві миючих засобів» за МД №
500060006/2014/000295, партія якого була
поставлена на територію України для
покупця TOB «УТК КРОСТ» за
вищезазначеним договором № AVSK-2013-EM-UA
від 20.11.2013 року, Специфікацією № 1 від
20.11.2013 року та рахунком (customs invoice) №
від 31.01.2014 року.

Митна вартість товару відповідно до ст.
266 Митного кодексу України визначена за
першим методом: за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції). До митного оформлення для
підтвердження митної вартості
декларантом були подані наступні
документи: договір купівлі-продажу від
20.11.2013 року №AVSK-2013-EM-UA; Специфікація № 1
від 20.11.2014 року до договору
купівлі-продажу від 20.11.2013 року
№AVSK-2013-EM-UA; інвойс від 31.01.2014 року
№; міжнародна автомобільна
накладна від 31.01.2014 року № 0659610.

У зв'язку зі спрацюванням профілю
ризику автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками (АСАУР)
щодо контролю правильності визначення
митної вартості товарів та у зв'язку з
тим, що у поданих декларантом
документах містилися розбіжності,
митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів відповідно до
ч.5 ст.54 Митного кодексу України від
13.03.2012 року №4495-VI (надалі за текстом МК
України) витребував у позивача
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості, а саме:
інформацію біржових організацій про
вартість товару або сировини; висновок
експертної організації про вартісні та
якісні характеристики товару,
підготовлений спеціалізованою
експертною організацією, що має
відповідні повноваження згідно із
законодавством; виписку з
бухгалтерської документації; копію
митної декларації країни відправлення.

14.02.2014 року декларант додатково надав
наступні документи: довідку ТИП№2005-05/81
від 14.02.2014 року (копія); цінову довідку
ТПП СИО-к№000100 від 13.02.2014 року (копія);
бухгалтерську довідку виробника від
14.02.2014 року б/н (копія); митну декларація
країни відправлення №MRN14DE56E8 від
31.01.2014 року (копія); переклад митної
декларації країни відправлення
№MRN14DE56E8 від 31.01.2014 року (копія).

Південна митниця Міндоходів відмовила
позивачу в митному оформленні та
пропуску товарів по МД № 500060006/2014/000295
від 06.02.2014 року, про що 17.02.2014 року
складена Картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №500060006/2014/00016 та роз'яснено
вимоги, виконання яких забезпечує
можливість прийняття митної
декларації, митного оформлення,
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, яка була отримана
декларантом ТОВ «АВСК» 26.02.2014 року.

Крім того, Південна митниця Міндоходів
прийняла 17.02.2014 року Рішення про
коригування митної вартості товарів №
500060006/2014/000011/2, згідно якого визначила
вартість поставленого товару за ціною
2,4334 євро за одиницю на загальну суму
17520,48 євро, яке було отримано 26.02.2014 року
декларантом ТОВ «АВСК».

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення та дії, прийняті

Згідно ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються, зокрема, у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному митним органом
відповідно до частини сьомої статті 55
цього Кодексу.

Згідно ст. 306 Митного кодексу України
способом забезпечення сплати митних
платежів є, зокрема, фінансові
гарантії. Відповідно до ч.1 ст. 308
Митного кодексу України розмір
фінансової гарантії визначається
митним органом виходячи з суми митних
платежів, що підлягає сплаті при
випуску товарів для вільного обігу на
митній території України або при
вивезенні товарів за межі цієї
території у митному режимі експорту.
Статтею 309 Митного кодексу України
встановлено, що забезпечення сплати
митних платежів фінансовою гарантією
здійснюється у формах: - надання
фінансової гарантії, виданої гарантом
(гарантія, що надається у вигляді
документа); - внесення коштів на
відповідний рахунок або в касу митного
органу (грошова застава).

Згідно ст. 310 Митного кодексу України
фінансові гарантії надаються митним
органам, зокрема, під час декларування
товарів до митних режимів, що
передбачають сплату митних платежів
або передбачають перебування товарів
під митним контролем до моменту
закінчення дії відповідного митного
режиму. Фінансові гарантії надаються: -
у вигляді документа; - у вигляді
внесення декларантом, уповноваженою
ним особою, перевізником або гарантом
грошової застави на відповідний
рахунок митного органу.

Судом встановлено, що для випуску
товарів у вільний обіг TOB «УТК КРОСТ»
подало нову митну декларацію
№500060006/2014/592 від 05.03.2014 року (а.с. 43-44) з
урахуванням рішення про коригування
митної вартості. Для випуску товарів у
вільний обіг TOB «УТК АВСК» на підставі
ч.7 ст. 55 Митного кодексу України 20.06.2013
року сплатило митні платежі згідно
митної вартості визначеної
декларантом та надало фінансову
гарантію на різницю між сумою митних
платежів визначеною декларантом та
сумою платежів обчисленою митним
органом.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбаченіКонституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

Правовідносини, що виникли між
сторонами у даній адміністративній
справі врегульовано нормами МК
України.

Статтею 543 МК України визначено, що
безпосереднє здійснення державної
митної справи покладається на митну
службу України, яка є складовою
частиною системи органів виконавчої
влади України і складається з митних
органів, митних організацій, а також
спеціалізованих навчальних закладів
та науково-дослідної установи митної
служби України. До митних органів
відносяться, зокрема, митниці.

До митної справи відповідно до ст.7 МК
України відносяться, крім іншого,
встановлені порядок і умови
переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення.

Згідно з п. 23, 24 ст.4 МК України митний
контроль - це сукупність заходів, що
здійснюються митними органами в межах
своїх повноважень з метою забезпечення
додержання норм цього Кодексу, законів
та інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи,
міжнародних договорів України,
укладених у встановленому законом
порядку; митне оформлення - виконання
митних формальностей, необхідних для
випуску товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу
України митний орган здійснює контроль
правильності визначення митної
вартості товарів, якою є відповідно до
ст.49 МК України, їх вартість, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений
перелік документів, які декларант
подає митному органу щодо
підтвердження митної вартості товарів
і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи, перелік яких
визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право
вимагати від декларанта додаткових
документів при наявності визначених
законом підстав, визначених ч.3 ст.53 МК
України.

Частиною першою статті 337 МК України
визначено, що перевірка документів та
відомостей, які подаються митному
органу під час переміщення через
митний кордон України, здійснюється
візуально, із застосуванням
інформаційних технологій (шляхом
проведення форматологічного контролю,
контролю співставлений, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені Кодексом.

Контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи.

Крім того, згідно із п. 2 роз. 2
Методичних рекомендацій щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Держмитслужби України від 13.07.2012 року №
362 (надалі за текстом - наказ № 362),
робота посадових осіб з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
здійснюється шляхом: перевірки
наявності ознак підробки документів,
які підтверджують митну вартість
товарів; перевірки наявності
розбіжностей у документах, які
підтверджують митну вартість товарів.

Судом встановлено, що під час митного
оформлення товару, який перелічений у
вищезазначеній митній декларації,
спрацювали профілі ризику
автоматизованої системи управління
ризиками, відповідно до Порядку
застосування автоматизованої системи
аналізу та управління ризиками під час
митного контролю та митного оформлення
товарів із застосуванням вантажної
митної декларації, який затверджений
наказом Державної митної служби
України від 13.12.2010 року № 1467.

Під час здійснення Південною митницею
контролю правильності визначення
митної вартості товарів було
встановлено, що в поданих декларантом
документах, які підтверджують заявлену
митну вартість, містяться
розбіжності, а саме: зокрема в
зовнішньоекономічному договорі
№AVSK-2013-EM-UA від 20.11.2013 року, специфікації
№1 від 20.11.2014 року та у інвойсі №
від 31.01.2014 року містяться різні підписи
контрактоутримувача; за умовами п.2.6
зовнішньоекономічного контракту
№AVSK-2013-EM-UA від 20.11.2013 року зазначено
умовою підтвердження вивезення товару
та надання покупцю екземпляру №3
експортної декларації з поміткою
митниці (печаткою) - даний документ не
був наданий до митного оформлення; у
специфікації №1 від 20.11.2014 року
зазначено вартість товару з
урахуванням упаковки-бочки, але у
інвойсі № від 31.01.2014 року -
додатково зазначено наявність палет
при незмінній вартості поставки.

Таким чином, за наявними
вищевикладеними розбіжностями у
документах, які були виявлені
посадовою особою митниці під час
митного оформлення, у відповідача
виникли підстави для сумнівів з
приводу достовірності задекларованої
позивачем митної вартості товарів.

Згідно зі ст. 54 МК України, контроль
правильності визначення митної
вартості товарів здійснюється митним
органом під час проведення митного
контролю і митного оформлення шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів відповідно до
частини 5 статті 54 МК України має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості та письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 Кодексу додаткові документи
та відомості, якщо це необхідно для
прийняття рішення про визнання
заявленої митної вартості.

У відповідності до пункту 2.3 Правил
заповнення декларації митної вартості,
які затверджені наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 року № 599
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 18.06.2012 року за №984/21296) запис
щодо рішення, яке прийняте посадовою
особою митного органу за результатами
контролю правильності визначення
митної вартості товарів, учиняється
таким чином: якщо за результатами
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
посадовою особою митного органу
встановлено ризик заявления неповних
та/або недостовірних відомостей про
митну вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі «Для відміток митного органу»
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

Таким чином, керуючись ч. 3, ч. 5 ст. 53 МК
України, з метою перевірки
обґрунтованості заявленої позивачем
митної вартості товару, Південною
митницею 03.02.2014 року декларанту було
направлено електронне повідомлення та
запропоновано на письмову вимогу
митного органу протягом 10 календарних
днів надати додаткові документи для
підтвердження заявленої митної
вартості, а саме: інформацію біржових
організацій про вартість товару або
сировини; висновок експертної
організації про вартісні та якісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією, що має відповідні
повноваження згідно із законодавством;
випуску з бухгалтерської документації;
копію митної декларації країни
відправлення.

Судом встановлено, що 14.02.2014 року
декларант додатково надав наступні
документи: довідку ТИП№2005-05/81 від 14.02.2014
року (копія); цінову довідку ТПП
СИО-к№000100 від 13.02.2014 (копія);
бухгалтерську довідку виробника від
14.02.2014 року б/н (копія); митну декларацію
країни відправлення №MRN14DE56E8 від
31.01.2014 року (копія); переклад митної
декларації країни відправлення
№MRN14DE56E8 від 31.01.2014 року (копія)
(а.с. 26-27, 30-39, 41-42).

Разом з тим, як встановлено митним
органом та, що знайшло своє
підтвердження під час судового
розгляду справи, у наданих до митниці
додаткових документах містилися
розбіжності, а саме: у копії митної
декларації №MRN14DE56E8 від 31.01.2014 року
- вартість товару відрізняється від
вказаної вартості в інвойсі від 31.01.2014
року №; у копії митної декларації
№MRN14DE56E8 від 31.01.2014 року - не має
посилання на інвойс та транспортний
документ, які декларант подав до
митного оформлення до МД №500060006/2014/295; у
копії цінової довідки ТПП №2005-05/81 від
14.02.2014 року - не міститься інформації
біржових організацій про вартість
товару або сировини, тому вона носить
інформативний характер та не може бути
використана для підтвердження митної
вартості товару; копія бухгалтерської
довідки виробника від 14.02.2014 року б/н -
не може бути використана для
підтвердження митної вартості товару
оскільки виробник повідомляє про
неможливість надання бухгалтерської
калькуляції на продукт.

Крім того, надана цінова довідка
Одеської регіональної
торгово-промислової палати СИО-к №000100
від 13.02.2014 року не може братися до уваги
митним органом з урахуванням таких
нормативних обставин.

Відповідно до ст. 11 Закону України від
02.12.1997 року №671/97-ВР «Про
торгово-промислові палати в Україні»
торгово-промислові палати мають право:
проводити на замовлення українських та
іноземних підприємців експертизу,
контроль якості, кількості,
комплектності товарів (у тому числі
експортних та імпортних) і визначати їх
вартість.

Однак ця вартість не являється митною
вартістю, її в силу вимог ст. 52 Митного
кодексу України від 13.03.2012 року №
4495-VIможе визначати декларант. Митна
вартість товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до положень цього Кодексу.

Крім того, Одеська регіональна
торгово-промислова палата, надаючи
зазначену цінову довідку, не зазначила,
що вона має право на здійснення оцінки
майнових прав та майна згідно Закону
України від 12.07.2001 року № 2658-ІІІ «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», та на підставі якого
дозвільного документа Фонду
державного майна вона діяла.

Отже, в силу вимог Митного кодексу
України цінова довідка відповідного
підприємства не може бути прийнята до
уваги, оскільки без відповідних
дозвільних документів воно не наділене
законодавством повноваженнями щодо
проведення оцінки майна та майнових
прав.

Також, Одеською регіональною ТПП не
було дотримано вимог щодо використання
при здійсненні експертного
дослідження витратного, дохідного та
порівняльного методів оцінки майна та
майнових прав.

Відповідні вимоги при здійсненні даної
оцінки зазначені в Національному
стандарті № 1 «Загальні засади оцінки
майна та майнових прав», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.09.2003 року №1440.

Крім того, суд зазначає, що цінова
довідка Одеської регіональної
торгово-промислової палати
ґрунтується лише на комерційній
пропозиції, отриманої від
компанії-виробника.

Також, дана цінова довідка носить
консультативний характер в якості
орієнтовної довідкової інформації при
визначенні митної вартості товару,
остаточне ж рішення, приймається
посадовою особою митного органу,
уповноваженою на визначення митної
вартості товарів.

Таким чином, Одеська регіональна
торгово-промислова палата надаючи свою
цінову довідку без посилання на
документи, які дають право на
здійснення оцінки майна та майнових
прав не є організацією, яка здійснює
свою діяльність згідно вимог
вищезазначеного закону.

Частиною 1 статті 55 МК України
передбачено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Пунктами 2,3 частини 6 статті 54 МК
України встановлено, що митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

- неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу.

У зв'язку з вищевикладеним встановлені
передбачені ч. 6 статті 54 МК України
підстави для прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 МК України,
декларант може провести консультації з
митним органом з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості на підставі інформації, яка
наявна в митному органі.

Також згідно з ч.4 статті 57 МК України
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін у
кожного з них інформацією за умови
додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Також відповідно до п.2.1 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, які
затверджені наказ Міністерства
фінансів України 24.05.2012 року № 598 у
графі 33 рішення про коригування митної
вартості товарів вказується про
проведення процедури консультацій між
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів.

Судом встановлено, що з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості з
урахуванням інформації, яка наявна в
митному органі, між декларантом та
митним органом була проведена усна
консультація, про що наявні записи у
рішенні про коригування митної
вартості товарів № 500060006/2014/000011/2т від
17.02.2014 року (а.с. 11-12).

Частиною 6 статті 55 МК України
встановлено, що на вимогу декларанта
консультації проводяться у письмовому
вигляді.

Судом встановлено, що 18.02.2014 року на
поштову адресу Південної митниці
Міндоходів надійшов лист ПП «Вісан»
від 14.02.2014 (вх. ПММ № 4218/03-01-33 від 18.02.2014) з
проханням відповідно до ч. 6 ст. 55 МК
України провести письмові
консультації з метою обґрунтованого
вибору методу визначення митної
вартості (а.с. 102). Керівництвом
Південної митниці Міндоходів було
встановлено контрольний термін до
18.03.2014 року.

18.03.2014 року Південна митниця Міндоходів
направила до ПП «Вісан»
лист-консультацію №3927/15-70-52 (а.с. 103-106).
При цьому, відповідно Реєстру №53-Одеса
на відправлення замовленої пошти
Південної митниці Міндоходів від 19.03.2014
року та Списку №334 згрупованих
поштових відправлень «вид
рекомендованих листів» поданих 20.03.2014
року Південною митницею до ВПЗ №78 - на
ПП «Вісан» за реєстраційним номером
митниці №3927/15-70-52 було направлено
замовлений лист (а.с. 107-108), який згідно
результату пошуку поштового
відправлення за штрихкодовим
ідентифікатором: 545 сервісу
«Відстеження пересилання поштових
відправлень» УДППЗ «Укрпошта» вручене
адресату (одержувачу) особисто 01.04.2014
року об'єктом поштового зв'язку Одеса-12
з індексом 65012 (а.с. 109).

Відповідно до розділу 5 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які затверджені наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 року № 362 під час робіт з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
використовуються такі джерела
інформації як спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України (ЄАІС
ДМСУ); інформація, отримана за
результатами здійснення митного
контролю та інші.

Відповідно до статті VII Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю, оцінка
імпортованого товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на який
розраховується мито, або подібного
товару і не повинна ґрунтуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Частиною першою статті 57 МК України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які

імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК
України основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною дев'ятою статті 58 МК України
передбачено, що розрахунки при
застосуванні методу визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції), робляться лише на
основі об'єктивних даних, що
підтверджуються документально та
піддаються обчисленню, а отже,
враховуючи вищевикладені обставини не
було можливим застосувати метод
визначення митної вартості за ціною
договору.

Частиною 8 статті 57 МК України
встановлено, що у разі якщо неможливо
застосувати жоден із зазначених
методів, митна вартість визначається
за резервним методом відповідно до
вимог, встановлених статтею 64 цього
Кодексу.

Таким чином, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом та визначення
митної вартості.

Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які
встановлюють порядок визначення
митної вартості з використанням
резервного методу, передбачено, що у
разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Митна вартість оцінюваних товарів
визначена з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі.

Так, судом встановлено, що оскільки
митну вартість товарів не можна було
визначити шляхом використання методу,
зазначеного уст.58 МКУ (метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та за
результатом проведеної консультації
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості, було
обрано другий метод визначення митної
вартості - за ціною договору щодо
ідентичних товарів.

На підставі аналізу цін бази даних ЄАІС
Міндоходів України встановлено, що
рівень митної вартості ідентичного
товару «Glucopon 215 UP» митне оформлення
якого вже здійснено, є більшим - 2,4334
євро/кг. (МД №500060001/2013/018229 від 14.05.2013
року), ніж рівень митної вартості, який
було заявлено декларантом - 2,0935 євро/кг.
(вартість коригувалась з врахуванням
п.5 ст.59 МК України).

Таким чином, за результатом проведеної
консультації між Південною митницею
Міндоходів та декларантом TOB «АВСК» з
метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості, було
обрано другий метод визначення митної
вартості - за ціною договору щодо
ідентичних товарів, про що свідчить
відповідний запис на декларації митної
вартості.

При цьому суд зазначає, що відповідно
до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:
заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно з ч. 3 ст. 52 МК України, декларант
або уповноважена ним особа, які
заявляють митну вартість товару, мають
право, зокрема, надавати митному органу
(за наявності) додаткові відомості у
разі потреби уточнення інформації (п.1);
у випадках та в порядку, визначених цим
Кодексом, вимагати від митного органу
надання письмової інформації про
причини, за яких заявлена ними митна
вартість не може бути визнана (п. 7); у
випадках та в порядку, визначених цим
Кодексом, вимагати від митного органу
надання письмової інформації щодо
порядку і методу визначення митної
вартості, застосованих при коригуванні
заявленої митної вартості, а також щодо
підстав для здійснення такого
коригування (п. 8).

Також відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 53 МК
України, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Разом з тим, як встановлено судом,
декларант ТОВ «АВСК», не скористався
своїм правом на подання додаткових
документів для підтвердження
заявленої ним митної вартості товару, а
також на вимогу Південної митниці усіх
належних необхідних документів не
надав.

У зв'язку з вищевикладеним та у
відповідності до ч.2 ст. 55 МК України
Південною митницею Міндоходів було
прийняте рішення про коригування
митної вартості № 500060006/2014/000011/2 від
17.02.2014 року.

Частиною другою статті 55 МК України
встановлено, що прийняте митним
органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити, зокрема,
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування.

Крім того, відповідно п.2.1 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, які
затверджені наказ Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 року № 598 у
графі 33 рішення зазначаються обставини
його прийняття та джерела інформації,
що використовувалися митним органом
для визначення митної вартості;
послідовність застосування методів
визначення митної вартості та причин,
через які не був застосований кожний з
методів, що передує методу, обраному
митним органом.

Судом встановлено, що у рішенні про
коригування митної вартості
№500060006/2014/000011/2 від 17.02.2014 року наведено
достатнє обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано (а.с. 11-12).

Також у рішенні про коригування митної
вартості № 500060006/2014/000011/2 від 17.02.2014 року
визначені джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості, а саме:
спеціалізовані програмно-інформаційні
комплекси Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України (ЄАІС ДМСУ), у яких міститься
інформація, отримана за результатами
здійснення митного контролю.

Крім того, у рішенні про коригування
митної вартості №500060006/2014/000011/2 від
17.02.2014 року зазначена послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

Додатково декларанту було роз'яснені
вимоги п.2 ч. 3 статті 52 МК України на
випуск у вільний обіг товарів, що
декларуються:

- у разі визнання митним органом
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно дорозділу
X цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу.

Крім того, декларанту роз'яснено його
право у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 52 МК
України оскаржувати у порядку,
визначеному главою 4 цього Кодексу,
рішення митного органу щодо
коригування митної вартості
оцінюваних товарів.

Враховуючи вищевикладені причини, та
положення частини 6 статті 54 МК України
Південною митницею була видана картка
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №500060006/2014/00016
від 17.02.2014 року та роз'яснено вимоги,
виконання яких забезпечує можливість
прийняття митної декларації, митного
оформлення, випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
відповідно до ч. 8 ст. 55 МК України
протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів.

На підставі ч. 9 ст. 55 МК України у разі
надання декларантом або уповноваженою
ним особою додаткових документів
митний орган розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені МК України.

Разом з тим, судом встановлено, що у
встановлений ч. 8 ст. 55 МК України строк,
а саме протягом 80 днів з дня випуску
товарів у вільний обіг, додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості
вищезазначеного товару декларантом
або уповноваженою особою позивача
відповідачу надано не було, відносно
чого у судовому засіданні представник
позивача не заперечував.

З огляду на вищевикладене та
встановлені судом обставини, суд
дійшов висновку, що відповідач
приймаючи спірне рішення запропонував
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження заявленої митної
вартості товарів, провів усну та
письмову консультації з декларантом, а
тому з урахуванням ненадання
декларантом усіх необхідних належних
для підтвердження митної вартості
додаткових документів, прийняв
обґрунтоване рішення про визначення
митної вартості за другим методом, при
цьому зазначивши у рішенні
послідовність застосування методів
визначення митної вартості та причин,
через які не був застосований кожний з
методів, що передує методу, обраному
митним органом.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
07.09.2012 року у справі за позовом ЗАТ
«Виробниче об'єднання «Конті» до
Східної митниці Державної митної
служби України, Головного управління
Державного казначейства України в
Донецькій області про визнання дій
протиправними, а картки відмови -
недійсною.

У зв'язку з цим слід зазначити, що за
приписами статті 244 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, суд дійшов
висновку про те, що оскаржувані рішення
та дії, прийняті та вчинені Південною
митницею в межах компетенції та у
спосіб, що передбачені законодавством,
що регулює спірні правовідносини та
обґрунтовано. В судовому засіданні
представник відповідача довів суду
належними та допустимими в спірних
правовідносинах доказами, з посиланням
на відповідні положення законодавства,
необґрунтованість позовних вимог
позивача третьої особи, яка заявила
самостійні вимоги на предмет спору.

З огляду на викладене, на підставі ст. 10
КАС України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку, що в задоволенні
позовних вимог ТОВ «АВСК» слід
відмовити повністю.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і
такими, що відповідають вимогам
Кодексу адміністративного судочинства
України,

В апеляційній скарзі товариства з
обмеженою відповідальністю «АВСК»
вказується, що

Судова колегія не приймає до уваги
ці доводи апелянта, виходячи з
наступного.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «АВСК»
залишити без задоволення, а постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 28 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
судового рішення в повному обсязі
(після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
О.В. Яковлєв