Справа № 872/5910/13
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 рокусправа № 2а/0470/14499/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Чередниченко В.Є.

суддів: Коршуна
А.О. Панченко О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
адміністративну справу за апеляційною
скаргою публічного акціонерного
товариства «Євраз Суха Балка» на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
липня 2012 року у справі №2а/0470/14499/11 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«ЄВРАЗРЕСУРС» Україна» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів,
за участю прокурора Дніпропетровської
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
карток відмови в прийнятті митної
декларації та рішень про визначення
митної вартості товарів, зобов'язання
вчинити певні дії та повернення суми,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«ЄВРАЗРЕСУРС» Україна»
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Євраз Суха
Балка» 16 березня 2012 року звернулось до
суду з позовом до Дніпропетровської
митниці правонаступником якої є
Дніпропетровська митниця Міндоходів,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Головне
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області, згідно якого збільшив розмір
позовних вимог просить:

- визнати протиправними та скасувати
картки відмови в прийнятті митної
декларації, пропуску або оформленні
товарів та транспортних засобів через
митний кордон України:

№ 110010000/1/00702 від 14.10.2011 року, № 110010000/1/00708
від 16.10.2011 року,

№ 110010000/1/00733 від 25.10.2011 року, № 110010000/1/00762
від 01.11.2011 року,

№ 110010000/1/00767 від 04.11.2011 року, № 110010000/1/00795
від 14.11.2011 року,

№ 110010000/2/00307 від 11.03.2012 року, № 110010000/2/00341
від 14.03.2012 року,

№ 110010000/2/00510 від 30.03.2012 року, № 110010000/2/00665
від 19.04.2012 року;

- визнати протиправними та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці про
визначення митної вартості товарів:

№ 110010000/2011/600302/1 від 14.10.2011 р., №
110010000/2011/600304/1 від 16.10.2011 р.,

№ 110010000/2011/600314/1 від 25.10.2011 р., №
110010000/2011/600325/1 від 02.11.2011 р.,

№ 110010000/2011/600328/1 від 01.11.2011 р., №
110010000/2012/600340/1 від 14.11.2011 р.,

№ 110010000/2012/600161/1 від 11.03.2012 р., №
110010000/2012/600190/1 від 14.03.2012 р.,

№ 110010000/2012/600334/1 від 30.03.2012 р., №
110010000/2012/600467/1 від 19.04.2012 р.;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю
надати висновок до Головного
управління Державної казначейської
служби України в Дніпропетровській
області про повернення ТОВ «Торговий
дім «ЄВРАЗРЕСУРС» Україна» надмірно
сплаченої суми ПДВ у розмірі 828 231,96 грн.,
шляхом її зарахування на поточний
рахунок позивача;

- зобов'язати Дніпропетровську митницю
здійснити митне оформлення вантажу за
ціною контракту.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що відповідачем безпідставно
застосовано третій метод визначення
митної вартості товару, оскільки
митним органом не доведено наявність
підстав для його застосування. Вимоги
відповідача про надання додаткових
документів, які викладені в
деклараціях митної вартості, є
безпідставними.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
липня 2012 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
Постанова суду мотивована тим, що
встановлені судом обставини свідчать
про те, що в процесі митного оформлення
товару за ВМД

№ 110010000/2011/006231 від 14.10.2011; № 110010000/2011/006257
від 16.10.2011;

№ 110010000/2011/006461 від 25.10.2011; № 110010000/2011/001657
від 11.03.2012;

№ 110010000/2011/006755 від 04.11.2011; № 110010000/2011/006969
від 14.11.2011;

зазначені позивачем норми
законодавства відповідачем не
порушено.

На думку суду, відповідач, приймаючи
спірні рішення, діяв в межах своїх
повноважень та відповідно до вимог
чинного законодавства України.
Відповідачем доведено правомірності
своїх дій в процесі застосування
третього методу визначення митної
вартості товару.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її
до апеляційного суду з підстав
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позов.

Посилається на порушення судом першої
інстанції частини 1 статті 266, 267 Митного
кодексу України, а також на те, що судом
першої інстанції не було прийнято до
уваги, що у позивача не виникає
обов'язку на укладення договору на
перевезення; зовнішньоекономічним
контрактом непередбачено надання
нерезидентом позивачу документів, які
не стосуються укладеного контракту,
тому вимога відповідача про надання
договору з третіми особами,
калькуляції фірми - виробника товару,
каталогів, специфікації, прейскуранти
фірми - виробника товару є протиправною
та такою, що порушує комерційну
таємницю постачальника товару;
відповідач не вимагав від позивача
надання документів, які підтверджують
факт оплати нерезиденту поставленого
товару.

Крім того зазначає, що згідно з
оскарженою постановою суд не
досліджував обставини митного
оформлення товару, який надійшов
відповідно до додатку № 25 від 31.01.2012
року до договору №83/08 від 16.06.2008 року в
квітні 2012 року за ВМД № 110010000/2012/001694 від
11.03.2011; №110010000/2012/001821 від 14.03.2012,
№110010000/2012/002415 від 30.03.2012, №110010000/2012/003157
від 19.04.2012.

Згідно заперечень на апеляційну
скаргу, третя особа, посилаючись на
ненадходження від митного органу
подання на повернення позивачу коштів
помилково або надмірно сплачених
просить у задоволенні апеляційної
скарги відмовити, рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників позивача, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
пояснення представника відповідача та
прокурора, які просили у задоволенні
апеляційної скарги відмовити,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Правомірність та обґрунтованість
спірних карток відмови в прийнятті
митної декларації, пропуску або
оформленні товарів та транспортних
засобів через митний кордон України, а
також спірних рішень відповідача про
визначення митної вартості товару,
зобов'язання відповідача надати
висновок третій особі про повернення
позивачу надмірно сплаченої суми ПДВ у
розмірі 828 231,96 грн. та здійснити митне
оформлення вантажу за ціною контракту
є предметом спору переданого на
вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між
сторонами та відмовляючи у задоволені
позову, суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що відповідач,
приймаючи спірні рішення, діяв в межах
своїх повноважень та відповідно до
вимог чинного законодавства.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що між компанією «Carbo Chemicals
Group GmbH» (постачальник) та позивачем ТОВ
«Торговий Дім «ЄВРАЗРЕСУРС» Україна»
(покупець) 16.06.2008 року укладено контракт
№83/08 на купівлю-продаж вугілля (т.1 а.с.
10-12).

Відповідно до умов додатку № 18 від
07.09.2011 року, який є невід'ємною частиною
зазначеного контракту постачальник
здійснює поставку товару, за ціною 186,00
евро за метричну тону, протягом вересня
- першої декади жовтня 2011 року на умовах
DAF Izow/Hrubieszow в редакції Інкотермс 2010 (т.1
а.с. 13-14).

Відповідно до умов додатку № 19 від
03.10.2011 року, який є невід'ємною частиною
зазначеного контракту постачальник
здійснює поставку товару за ціною 175,00
евро за метричну тону, протягом жовтня
2011 року на умовах DAF Izow/Hrubieszow в редакції
Інкотермс 2010 (т.1 а.с.15-16).

Відповідно до умов додатку № 25 від
31.01.2012 року, який є невід'ємною частиною
зазначеного контракту постачальник
здійснює поставку товару за ціною 149,00
евро за метричну тону, протягом лютого
2012 року - першої декади березня 2012 року
на умовах DAF Izow/Hrubieszow в редакції
Інкотермс 2010 (т.2 а.с.65-66).

Протягом жовтня 2011 року - березня 2012
року позивач звертався до відповідача
для оформлення вантажу за вищевказаним
контрактом, шляхом подання
вантажно-митних декларацій, а саме:

№ 110010000/2011/006231 від 14.10.2011; № 110010000/2011/006257
від 16.10.2011;

№ 110010000/2011/006461 від 25.10.2011; № 110010000/2011/001657
від 11.03.2012;

№ 110010000/2011/006755 від 04.11.2011; № 110010000/2011/006969
від 14.11.2011;

№ 110010000/2012/001694 від 11.03.2011; № 110010000/2012/001821
від 14.03.2012,

№ 110010000/2012/002415 від 30.03.2012, № 110010000/2012/003157
від 19.04.2012

(т. 1 а.с. 23-24, 38-39, 68-69, 115-116, 136-137, 162-163, т.2
а.с. 68-69, 96, 120-121, 160-161).

Для підтвердження відомостей про митну
вартість товару, заявлену за вказаними
ВМД позивачем митному органу були
надані наступні документи:
зовнішньоекономічний договір від
16.06.2008 № 83/08 та доповнення до нього;
облікова картка суб'єкта
зовнішньоекономічної діяльності від
13.10.2010 № 11000/1/10/115503; рішення про
визначення коду товару від 08.04.2011 №
КТ-110-0741-11; внутрішні транзитні
документи; інвойси; залізничні
накладні; договори про надання
брокерських послуг; довідки про
декларування валютних цінностей;
сертифікати про походження та
сертифікати якості.

В кожному випадку митна вартість
товару була заявлена позивачем шляхом
подання декларації митної вартості
форми ДМВ-1 за ціною договору (метод 1)
відповідно до статті 267 Митного кодексу
України, а саме:

№ 110010000/2011/006231 від 14.10.2011 - 186,00 євро за
тонну;

№ 110010000/2011/006257 від 16.10.2011 - 186,00 євро за
тонну;

№ 110010000/2011/006461 від 25.10.2011 - 175,00 євро за
тонну;

№ 110010000/2011/006698 від 02.11.2011 - 175,00 євро за
тонну;

№ 110010000/2011/006755 від 04.11.2011 - 175,00 євро за
тонну;

№ 110010000/2011/006969 від 14.11.2011 - 175,00 євро за
тонну;

№ 110010000/2011/001694 від 10.03.2012 - 149,00 євро за
тонну;

№ 110010000/2011/001821 від 14.03.2012 - 149,00 євро за
тонну;

№ 110010000/2012/002415 від 30.03.2012 - 149,00 євро за
тонну;

№ 110010000/2012/003157 від 19.04.2012 - 149,00 євро за
тонну.

(т.1 а.с. 28-29, 43-45, 76-78, 120-121, 141-142, 168-169, т.2 а.с.
71-72, 97-98, 118-119, 162-163)

Для забезпечення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару відповідачем
проведено наступні заходи: перевірка
наданих для митного контролю й митного
оформлення документів для
підтвердження заявленої митної
вартості; консультація з декларантом з
метою обміну інформацією, яка
стосувалась даної операції та її вплив
на вартість товару; порівняння рівня
заявленої митної вартості товару з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Під час здійснення вищевказаних
заходів відповідачем встановлено, що
рівень заявленої митної вартості
товарів нижчий рівня митної вартості
товарів, інформація про які була наявна
у митного органу в базі даних Єдиної
автоматизованої системи Державної
митної служби України таким чином у
відповідача виникли обґрунтовані
сумніви у правильності заявленої
декларантом митної вартості товару.

Порядком декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженим Постановою КМУ №1766 від
20.12.2006 року, який діяв на час спірних
відносин (далі - Порядок №1766),
передбачався перелік документів, які
подає декларант для підтвердження
митної вартості товару. Відповідно до
пункту 11 цього порядку, для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи. Посадова особа митного
органу у графі "Для відміток митниці"
декларації митної вартості робить
запис про необхідність подання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
із складенням переліку, зазначає дату і
прізвище та ставить свій підпис.
Декларант ознайомлюється з таким
записом, зазначає під ним дату,
прізвище та ставить свій підпис.

Посадовою особою митниці на зазначених
деклараціях митної вартості зроблені
записи про надання додаткових
документів, а саме в ДМВ:

№ 110010000/2011/006231 від 14.10.2011 - каталоги,
специфікації, прейскурант фірми
виробника товару, висновки про якісні
та вартісні характеристики
підготовлені спеціальними
організаціями; договір про
перевезення;

№ 110010000/2011/006257 від 16.10.2011 - договір про
перевезення; рахунок фактуру від
виконавця договору про надання
транспортно-експедиційної послуги;
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів митна вартість яких
визначається; прейскуранти фірми
виробника товару; калькуляція фірми
виробника товару; об'єктивні висновки
про вартісні та якісні характеристики
товару підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями;

№ 110010000/2011/006461 від 25.10.2011 - каталоги,
специфікації, прейскуранти фірми
виробника товару; копія ВМД країни
виробника; висновки про вартісні та
якісні характеристики товару
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; договір про
перевезення; договір з третіми особами,
що пов'язаний з договором (контрактом)
про поставку товарів митна вартість
яких визначається;

№ 110010000/2011/006698 від 02.11.2011 - договір про
перевезення; рахунок фактуру від
виконавця договору про надання
транспортно-експедиційних послуг;
договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів митна вартість яких
визначається; прейскуранти фірми
виробника товару; висновки про
вартісні та якісні характеристики
товару підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями;

№ 110010000/2011/006755 від 04.11.2011 - каталоги,
специфікації, прейскуранти фірми
виробника товару; договір з третіми
особами, що пов'язаний з договором
(контрактом) про поставку товарів митна
вартість яких визначається; копія ВМД
країни виробника; калькуляція фірми
виробника товару; об'єктивні висновки
про вартісні та якісні характеристики
товару підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; договір про
перевезення;

№ 110010000/2011/006969 від 14.11.2011 - каталоги,
специфікації, прейскуранти фірми
виробника товару; договір з третіми
особами, що пов'язаний з договором
(контрактом) про поставку товарів митна
вартість яких визначається; копія ВМД
країни виробника; калькуляція фірми
виробника товару; об'єктивні висновки
про вартісні та якісні характеристики
товару підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; договір про
перевезення.

Позивачем, в кожному окремому випадку
було надано відповідачу лист про
знижку від «Carbo Chemicals Group GmbH» та лист
службового листування, та зазначено, що
надати інші документи немає
можливості. «Проведено консультацію та
обмін наявної цінової інформації».

Відносно інших ДМВ № 110010000/2011/001694 від
10.03.2012 - договір з третіми особами, що
пов'язаний з договором (контрактом) про
поставку товарів митна вартість яких
визначається; каталоги, специфікації,
прейскуранти фірми виробника товару;
калькуляція фірми виробника товару;
об'єктивні висновки про вартісні та
якісні характеристики товару
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; інформацію
зовнішньоторгівельних та біржових
організацій про вартість товару;

№ 110010000/2011/001821 від 14.03.2012 - договір з
третіми особами, що пов'язаний з
договором (контрактом) про поставку
товарів митна вартість яких
визначається; каталоги, специфікації,
прейскуранти фірми виробника товару;
калькуляція фірми виробника товару;
об'єктивні висновки про вартісні та
якісні характеристики товару
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; інформацію
зовнішньоторгівельних та біржових
організацій про вартість товару;

№ 110010000/2012/002415 від 30.03.2012 - договір з
третіми особами, що пов'язаний з
договором (контрактом) про поставку
товарів митна вартість яких
визначається; каталоги, специфікації,
прейскуранти фірми виробника товару;
калькуляція фірми виробника товару;
об'єктивні висновки про вартісні та
якісні характеристики товару
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; інформацію
зовнішньоторгівельних та біржових
організацій про вартість товару;
рахунки про здійснення платежів третім
особам;

№ 110010000/2012/003157 від 19.04.2012 - договір з
третіми особами, що пов'язаний з
договором (контрактом) про поставку
товарів митна вартість яких
визначається; каталоги, специфікації,
прейскуранти фірми виробника товару;
калькуляція фірми виробника товару;
об'єктивні висновки про вартісні та
якісні характеристики товару
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями; інформацію
зовнішньоторгівельних та біржових
організацій про вартість товару.

Позивачем, в кожному окремому випадку
було зазначено, що надати додаткові
документи немає можливості. «Проведено
консультацію та обмін наявної цінової
інформації».

Позивач не спростовує ненадання
витребуваних відповідачем додаткових
документів, вважаючи саме таке
витребування безпідставним, оскільки,
на його думку, наявних документів було
достатньо для визначення митної
вартості товару згідно ціни контракту,
крім того зовнішньоекономічним
контрактом не передбачено надання
нерезидентом позивачу документів, які
не стосуються укладеного контракту.

Проте, суд апеляційної інстанції
враховує те, що зовнішньоекономічний
контракт, за яким позивач отримав
товар, укладено у відповідності до
Інкотермс-2000 та на умовах поставки DAF,
що відповідно до Офіційних правил
тлумачення торговельних термінів
Міжнародної торгової палати (редакція
2000 року) передбачає обов'язок продавця
на прохання, за рахунок і на ризик
покупця, надати йому всіляке сприяння в
одержанні будь-яких документів чи
еквівалентних їм електронних
повідомлень, що видаються чи
передаються у країні відправлення
та/або походження товару, яких може
потребувати покупець для імпорту
товару.

Отже, у позивача була можливість
запропонувати своєму контрагенту за
договором надати додаткові документи,
що позивачем зроблено не було.

При цьому лист про знижку від «Carbo Chemicals
Group GmbH» та лист службового листування,
долучений позивачем до ВМД не може
підтверджувати обґрунтованість
договірної вартості товару у розмірі
зазначеному позивачем.

Щодо доводів позивача про
безпідставність вимог відповідача
щодо надання договору про перевезення
товару, оскільки згідно умов контракту
№83/08 від 16.06.2008 року та зазначених
додатків до нього товар було
доставлено до Польсько-Українського
кордону Хрущебів/Ізов компанією «Carbo
Chemicals Group GmbH» (постачальником), суд
апеляційної інстанції зазначає, що під
час здійснення процедури консультацій
позивач не повідомив відповідача про
неможливість надання вказаного
документу з урахуванням цих обставин.

Також відповідно до контракту №83/08
від 16.06.2008 року постачальником товару є
компанія «Carbo Chemicals Group GmbH» (Німеччина)
та покупцем ТОВ «Торговий Дім
«ЄВРАЗРЕСУРС» Україна» (Україна).

Відповідно до даних, зазначених
позивачем у графі 2
«Відправник/експортер» та у графі 8
«Одержувач» ВМД, відправником товару є
ЦЗХ С.А. Евротермінал а Славкове
(Польша), одержувачем товару є ПАО
«Євраз Дніпродзержинський КХЗ»
(Україна).

У графі 11 «Торговельна країна/Країна
виробництва» зазначається
місцезнаходження особи, з якою
українським суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності
укладено договір (контракт) або інший
документ, що використовується в
міжнародній практиці замість договору
(контракту).

Так, у графі 11 вищезазначеної ТД
Позивачем зазначений літерний код - DE,
який згідно Класифікації держав світу
відповідає назві держави «Німеччина».

Згідно інших даних наданих позивачем
ВМД, виробник товару - невідомий, країна
виробництва - Чехія.

Тому, позивач повинен був надати
відповідачу договір з третіми особами,
що пов'язаний з договором (контрактом)
про поставку товарів, однак, свого
обов'язку не виконав.

Між тим, суд апеляційної інстанції
вважає безпідставними доводи
відповідача, викладені в запереченнях,
щодо ненадання позивачем на вимогу
митниці доказів оплати товару,
оскільки згідно з ВМД вказані
документи відповідачем від позивача не
вимагались.

У зв'язку з неподанням витребуваних
документів, Дніпропетровською
митницею прийняті картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України:

№ 110010000/1/00702 від 14.10.2011 року, № 110010000/1/00708
від 16.10.2011 року,

№ 110010000/1/00733 від 25.10.2011 року, № 110010000/1/00762
від 01.11.2011 року,

№ 110010000/1/00767 від 04.11.2011 року, № 110010000/1/00795
від 14.11.2011 року,

№ 110010000/2/00307 від 11.03.2012 року, № 110010000/2/00341
від 14.03.2012 року,

№ 110010000/2/00510 від 30.03.2012 року, № 110010000/2/00665
від 19.04.2012 року;

(т.1 а.с. 22, 37, 67, 114, 135, 161, т.2 а.с. 67, 95, 116, 159),
та рішення про визначення митної
вартості товарів:

№110010000/2011/600302/1 від 14.10.2011 р., №
10010000/2011/600304/1 від 16.10.2011 р.,

№110010000/2011/600314/1 від 25.10.2011 р.,
№110010000/2011/600325/1 від 02.11.2011 р.,

№110010000/2011/600328/1 від 01.11.2011 р.,
№110010000/2012/600340/1 від 14.11.2011 р.,

№110010000/2012/600161/1 від 11.03.2012 р.,
№110010000/2012/600190/1 від 14.03.2012 р.,

№110010000/2012/600334/1 від 30.03.2012 р.,
№110010000/2012/600467/1 від 19.04.2012 р.;

(т.1 а.с. 30, 46-47, 74-75, 122, 143-144, 167, т.2 а.с. 70, 99,
117, 161)

Таким чином, основною підставою для
визначення митницею вартості товару за
не за першим методом була відмова
декларанта надати витребувані
додаткові документи.

Враховуючи те, що декларант не надав
додаткові документи, які необхідні для
підтвердження митної вартості товару,
тобто не підтвердив митну вартість
заявлену за методом №1, митниця дійшла
правомірного висновку, що митна
вартість не може бути визначена за цим
методом.

При розгляді справи встановлено, що
відповідачем не міг бути застосований -
метод 2 через відсутність інформації
про вартість операції з ідентичними
товарами, які продавались на експорт в
Україну, час експорту яких збігався з
часом експорту оцінюваних товарів або
був максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини 1 статті 262 МК
України митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості.

Відповідно до частини 2 статті 265 МК
України митний орган має право
упевнитися в достовірності або
точності будь - якої заяви, документа чи
декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Стаття 266 МК України містить вичерпний
перелік видів та випадків застосування
методів визначення митної вартості
товарів. При цьому, основним є метод
визначення митної вартості товарів за
ціною угоди щодо товарів, які
імпортуються. Якщо митна вартість не
може бути визначена за методом 1 згідно
з положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом. У
ході таких консультацій митний орган
та декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, за основу
може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари, які були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів. При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на розсуд декларанта. У
разі якщо неможливо застосувати жоден
із зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, установлених
статтею 273 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. Між тим, такі функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До таких, зокрема,
належать процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Згідно з Порядком декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України №1766 від 20.12.2006,
визначення митної вартості -
сукупність дій, які вчиняються
декларантом та/або митним органом з
метою визначення вартості товарів
відповідно до положень Митного кодексу
України та інших нормативно-правових
актів.

Пунктом 5 Порядку №1766 встановлено, що
для заявлення митної вартості товарів,
визначеної за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), відповідно до статті 267
Митного кодексу України подається
декларація митної вартості за формою
згідно з додатком 1.

Згідно п. 7 Порядку №1766 для
підтвердження заявлених відомостей
про митну вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт) і додатки до нього;
рахунок-фактуру (інвойс) або
рахунок-проформу; банківські платіжні
документи (якщо рахунок сплачено), а
також інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Відповідно до пункту 10 Порядку №1766
відомості, на підставі яких
декларантом визначено та заявлено
(задекларовано) митну вартість товарів,
повинні базуватися на об'єктивних
даних, що підлягають обчисленню та
перевірці відповідно до вимог Митного
кодексу України.

Згідно пункту 11 Порядку №1766 для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Посадова особа митного органу у графі
«Для відміток митниці» декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис.

Відповідно до п. 13 Порядку №1766
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи, визначені у
пункті 11 цього Порядку, протягом 10
календарних днів після ознайомлення із
записом митного органу про їх подання.
За вмотивованою заявою декларанта
такий строк продовжується. У разі
відмови подати додаткові документи
декларант робить відповідний запис із
зазначенням дати, прізвища та
проставлення свого підпису на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості. Відповідно
до п. 14 Порядку № 1766, якщо декларантом
не подано в установлений строк
додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
норми колегія суддів доходить
висновку, що відповідач наділений
повноваженням витребувати додаткові
документи для перевірки правильності
зазначеної митної вартості товару, за
наявності підстав сумніву митної
оцінки товару, що переміщується через
митний кордон України.

В цих спірних відносинах у відповідача
виник обґрунтований сумнів щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, яка була нижчою від
наявної бази даних світових цін на
вказаний товар та з урахуванням
документів наданих самим декларантом.

При витребуванні додаткових
документів відповідач діяв у
відповідності з приписами вказаного
вище Порядку №1766 та інших норм митного
законодавства. При цьому відповідач
відповідно до наведених законодавчих
норм надавав позивачу можливість
підтвердження заявленої митної
вартості чи коригування митної
вартості шляхом надання додаткових
документів, однак, позивач додаткових
документів щодо підтвердження
заявленої митної вартості в повному
обсязі не надав. Інших способів, ніж
витребування додаткових документів,
надання часу для підтвердження
заявленої митної вартості товару, у
митного органу щодо узгодження митної
вартості товару із декларантом
законодавчими нормами не передбачено.

За наведених обставин, зважаючи що
позивачем заявлена митна вартість
товару значно нижча відносно даних
інформаційної бази даних Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
державної митної служби України, та
зважаючи не те, що позивачем не надано
необхідних документів щодо
підтвердження правильності заявленої
митної вартості, колегія суддів
доходить висновку, що відповідач
правомірно, в межах наданих
повноважень та наведених законодавчих
норм, самостійно визначив митну
вартість вказаного товару,
застосувавши третій метод (за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів).

Отже правові підстави для визнання
протиправними прийнятих митницею з
цього приводу рішень та карток відмови
в прийнятті митної декларації,
пропуску або оформленні товарів та
транспортних засобів через митний
кордон України відсутні.

Верховний Суд України неодноразово
висловлював правову позицію у спорах
цієї категорії (постанови від 10 квітня
2012 року № 21-52а12, від 7 вересня 2012 року №
21-242а12), яка полягає, зокрема, у тому, що
аналіз норм МК України, а також
положень постанов Кабінету Міністрів
України від 9 квітня 2008 року № 339 «Про
затвердження Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів» та від 20
грудня 2006 року № 1766 «Про затвердження
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження» дає
підстави вважати, що митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості.

Враховуючи викладене вимоги позивача
про повернення з Державного бюджету
України надмірно сплаченої суми
податку на додану вартість також не
підлягають задоволенню зважаючи на
встановлення правомірності дій
відповідача щодо визначення митної
вартості товарів.

Між тим, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції під час розгляду цієї
справи не в повному обсязі дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи та не надав їм
юридичної оцінки, що вплинуло на
правильність рішення суду першої
інстанції, так суд не дослідив
обставини митного оформлення товару,
який надійшов відповідно до додатку №
25 від 31.01.2012 року до договору №83/08 від
16.06.2008 року в квітні 2012 року за ВМД
№110010000/ 2012/ 001694 від 11.03.2011; №110010000/2012/001821
від 14.03.2012, №110010000/2012/002415 від 30.03.2012,
№110010000/2012/003157 від 19.04.2012 та правильність
рішень відповідача прийнятих відносно
нього.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів дійшла висновку про
ухвалення судом першої інстанції
рішення з неповним з'ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи,
що є підставою для скасування
постанови суду першої інстанції та
прийняття нової постанови про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись пунктом 3 частини 1 статті 198,
пунктом 1 частини 1 статті 202, статтею 207
КАС України, Дніпропетровський
апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Євраз Суха
Балка» - задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 05
липня 2012 року у справі №2а/0470/14499/11 -
скасувати та прийняти нову постанову
якою у задоволені позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови
виготовлений 10 жовтня 2014 року.

Головуючий:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун

Суддя:
О.М. Панченко