Справа № 808/4988/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/4988/14

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року о 15 год. 40 хв.

Справа № 808/4988/14

м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шари І.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства «ПРОМТО ПЛЮС», м. Запоріжжя про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, який використовує найману працю, та на підприємстві якого середньооблікова кількість працюючих інвалідів повинна становити 1 особу, протягом 2013 року не забезпечено працевлаштування інвалідів, що є порушенням Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, у зв’язку з чим просить стягнути з відповідача суму адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, сплата яких передбачена законодавством у разі недотримання вимог щодо працевлаштування інвалідів.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, 07.10.2014 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, 07.10.2014 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до положень ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись приписами статей 33, 35, 41 КАС України суд розглянув справу на підставі наявних доказів, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік форми 10-ПІ річна-поштова, затвердженої наказом Мінпраці України від 10.02.2007 №42 (а.с.3) (далі – Звіт), наданого відповідачем до позивача, середньооблікова кількість штатних працівників, що працювали у відповідача, за 2013 рік – 14 осіб (а.с.3)

Згідно з п. 3 ст. 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов’язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у т.ч. спеціальні робочі місця створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, звітувати Фонду соціального захисту інвалідів (ФСЗІ) про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 ст. 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, — у кількості одного робочого місця.

Відповідно до частини другої зазначеної статті, роботодавці самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Тобто, для відповідача (у якого 14 штатних працівників особового складу) установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у кількості 1 (одного) робочого місця.

Частиною 8 ст. 69 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачено, що підприємство з правом найму робочої сили забезпечує визначену відповідно до закону кількість робочих місць для працевлаштування неповнолітніх, інвалідів, інших категорій громадян, які потребують соціального захисту. Відповідальність підприємства за невиконання даної вимоги встановлюється законом.

Згідно із ст. 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб’єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб’єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 4 ст. 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, підприємства, установи, організації, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у т.ч. підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 % річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у т.ч. підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в ч.1 цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 цього Закону. При цьому, до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки визначені ст. 250 ГК України.

ПП «ПРОМТО ПЛЮС» в звіті про зайнятість і працевлаштування інвалідів, зазначило, що середньооблікова кількість інвалідів складає 0 осіб, що є менше ніж встановлено нормативом.

Механізм реалізації норм ст.ст. 19, 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” визначається постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 “Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Згідно з п.п. 2.3 п. 2 цього наказу, адміністративно-господарська санкція - це грошове зобов’язання, альтернативне зобов’язанню самостійно здійснити працевлаштування інвалідів відповідно до Закону, сплачується в порядку і розмірах передбачених Законом України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” та постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70.

Згідно п.3.7 зазначеного Порядку за невиконання нормативу щодо працевлаштування інвалідів до відповідної судової інстанції відділення Фонду також розраховує суму пені на дату її подання.

У відповідача, для якого передбачений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів в розмірі 1 (одного) місця, у 2013 році не працювало жодного інваліда.

Крім того, як встановлено судом, протягом 2013 року відповідачем звітність за формою 3-ПН “Про наявність вакансій” для працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2013 року до центру зайнятості за місцезнаходженням підприємства не подавалась, що підтверджується листом Запорізького міського центру зайнятості від 20.05.2014 №934.

Враховуючи, що протягом 2013 року відповідачем не створено робоче місце для інваліда, не подавалась інформація до центру зайнятості, необхідна для працевлаштування на підприємстві інваліда, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу для працевлаштування інвалідів у 2013 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 112 КАС України, у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відтак визнання адміністративного позову відповідачем не суперечить закону та не порушує чиїх-небудь прав, свобод або інтересів, а тому - суд приймає його.

З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів п. 4 ст. 94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 112, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Запорізького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів – задовольнити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Шара