Справа № 813/8393/13-а
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.
Справа № 876/1339/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

за участю секретаря Гнатик А.
З.

представника позивача Дубас В. М.

представника позивача Демків В. В.

представника відповідача
Іванського В. І.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року у справі № 813/8393/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Галзернотрейд" до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

8 листопада 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Галзернотрейд" звернулося з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області, яким, з врахуванням
уточнення позовних вимог, просило
визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення від 29
травня 2013 року №/8531.

Позов мотивує тим, що висновки
податкового органу про порушення
податкового законодавства шляхом
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість, не
відповідають дійсності, з огляду на те,
що актом позапланової документальної
перевірки даних, задекларованих у
податковій звітності не було
встановлено порушень формування
позивачем податкового кредиту по
податку на додану вартість. Від'ємне
значення суми, що підлягає зарахуванню
до податкового кредиту з податку на
додану вартість позивача
підтверджується первинною
документацією, в тому числі
податковими накладними, що видані та
зареєстровані у встановленому законом
порядку. Зазначає, що при заповненні
Додатку № 2 до податкової декларації з
податку на додану вартість за грудень
2012 року було допущено механічну
помилку, яка не впливає на розрахунки з
бюджетом та яку усунуто позивачем
шляхом подання уточнюючих розрахунків,
згідно з якими були внесені відповідні
зміни до вищезазначеного додатку.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 25 грудня 2013
року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № 000007230/8531 від 29
травня 2013 року.

З таким рішенням суду не погодився
відповідач. Подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права. Просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги той
факт, що позивачем безпідставно
вказано від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав пояснення, просив
апеляційну скаргу задоволити, рішення
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нове, яким в задоволенні
позову відмовити повністю.

Представники позивача в судовому
засіданні надали пояснення, просили
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не належить до задоволення з
наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
з 17 квітня 2013 року по 25 квітня 2013 року
відповідачем проведено позапланову
виїзну документальну перевірку
позивача з питань перевірки показників
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт
№222/88722-40/37775645 від 8 травня 2013 року,
відповідно до якого в ході перевірки
виявлено порушення позивачем вимог
пунктів 200.1, 200.2, 200.3 та 200.4 статті 200
Податкового кодексу України, підпункту
4.6.4 пункту 4 Порядку заповнення та
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України № 1492 від 25
листопада 2011 року.

Зокрема позивачем завищено залишок
від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 декларації з ПДВ за грудень 2012 року) в
сумі 81589 грн.

Підставою для таких висновків було
виявлене податковим органом в ході
перевірки порушення порядку
заповнення довідки про залишок суми
від'ємного значення попередніх
податкових періодів, що залишається
непогашеним після бюджетного
відшкодування, отриманого у звітному
податковому періоді, та підлягає
включенню до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (додаток № 2 до податкової
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2012 року). А саме,
позивачем у вказаній довідці не вірно
вказано період в якому виникла сума
від'ємного значення податку на додану
вартість.

На основі вказаного акта перевірки
відповідачем 29 травня 2013 року прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/8531, яким зменшено від'ємне
значення суми податку на додану
вартість у розмірі 81589 грн.

Відповідачем також було проведено
повторну позапланову виїзну
документальну перевірку позивача з
питань достовірності формування
значення рядка 24 податкової декларації
з податку на додану вартість за грудень
2012 року.

Результати такої перевірки, оформлені
актом № 43/11/22-11/37775645 від 31 липня 2013 року,
були тотожними з результатами
перевірки, що проводилась з 17 квітня 2013
року по 25 квітня 2013 року.

Зокрема такою перевіркою підтверджено
та конкретизовано, що позивачем в графі
2 довідок про залишок суми від'ємного
значення попередніх податкових
періодів, що залишається непогашеним
після бюджетного відшкодування,
отриманого у звітному податковому
періоді, та підлягає включенню до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду за період з
вересня 2012 року по грудень 2012 року не
відображено періоди формування
залишків від'ємного значення.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої
інстанції виходив з того, що жодною з
проведених перевірок не виявлено
порушень податкового законодавства
щодо правильності формування
позивачем податкового кредиту, що
підтверджується актами перевірок
№222/88722-40/37775645 від 8 травня 2013 року та №
43/11/22-11/37775645 від 31 липня 2013 року.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше; дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.2 цієї статті
при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

А пунктом 200.3 передбачено, що при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 цієї статті,
якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Слід також звернути увагу на положення
статті 54 ПК України, яка наводить
вичерпний перелік підстав зменшення
(збільшення) від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків.

Зокрема підпунктом 54.3 цієї статті
передбачено, що контролюючий орган
зобов'язаний самостійно визначити суму
грошових зобов'язань, зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
(збільшення) від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або від'ємного значення суми
податку на додану вартість платника
податків, передбачених цим Кодексом
або іншим законодавством, якщо

54.3.1. платник податків не подає в
установлені строки податкову (митну)
декларацію;

54.3.2. дані перевірок результатів
діяльності платника податків, крім
електронної перевірки, свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
заявлених у податкових (митних)
деклараціях, уточнюючих розрахунках;

54.3.3. згідно з податковим та іншим
законодавством особою, відповідальною
за нарахування сум податкових
зобов'язань з окремого податку або
збору, застосування штрафних
(фінансових) санкцій та пені, у тому
числі за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, є
контролюючий орган;

54.3.4. рішенням суду, що набрало законної
сили, особу визнано винною в ухиленні
від сплати податків;

54.3.5. дані перевірок щодо утримання
податків у джерела виплати, в тому
числі податкового агента, свідчать про
порушення правил нарахування,
утримання та сплати до відповідних
бюджетів податків і зборів,
передбачених цим Кодексом, у тому числі
податку на доходи фізичних осіб таким
податковим агентом;

54.3.6. результати митного контролю,
отримані після закінчення процедури
митного оформлення та випуску товарів,
свідчать про заниження або завищення
податкових зобов'язань, визначених
платником податків у митних
деклараціях.

Проаналізувавши наведені законодавчі
положення, колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції про
те, що в цій справі відсутній спір щодо
самого розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість. Має
місце спір з приводу порядку
заповнення додатку 2 до податкової
декларації з податку на додану
вартість за грудень 2012 року.

Крім того, позивачем, на підтвердження
сум, що включаються ним до залишку
від'ємного значення попереднього
звітного періоду, надано копії
уточнюючих розрахунків та додатків №2
до податкових декларацій за
листопад-грудень 2011 року,
січень-грудень 2012 року та копії
податкових декларацій по податку на
додану вартість за листопад-грудень 2012
року з відповідними додатками.

Оскільки порушення, яке відповідно до
актів перевірки вчинив позивач,
полягало у неправильному визначенні
звітного податкового періоду, у якому
виник залишок суми від'ємного значення,
жодним чином не впливало на розмір та
правильність нарахування такої суми,
то, зважаючи на відсутність у статті 54
ПК України такої підстави для
зменшення (збільшення) від'ємного
значення суми податку на додану
вартість платника податків, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про необхідність скасування
оскарженого податкового
повідомлення-рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення -суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 25
грудня 2013 року у справі № 813/8393/13-а - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий суддя:
Кузьмич С. М.

Судді:
Улицький В. З.

Гулид Р. М.

Повний текст ухвали складено 10 жовтня
2014 року