Справа № 826/11721/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Гарник К.Ю. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Філіпс Україна"

до

Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві

про

визнання незаконною та скасування постанови від 08.07.2014 № 000076

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Філіпс-Україна” (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві (далі – відповідач) про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафних санкцій від 08.07.2014р., № 000076.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що відповідачем безпідставно винесено постанови про накладення фінансових санкцій, а також, порушено порядок проведення перевірок.

Відповідач проти позовних вимог заперечує з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву, яка містяться в матеріалах справи.

Керуючись приписами частини 4 статті 122 та частини 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, надавши можливість присутнім учасникам судового розгляду у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, та враховуючи відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд завершив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об’єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Інспекції з питань захисту прав споживачів у місті Києві від 24.06.2014 № 375 та направлення на проведення перевірки від 24.06.2014 року № 000378 Інспекцією проведена позапланова виїзна перевірка стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.05.2014 року № 000052.

Перевіркою стану виконання рішення було встановлено, що станом на 03.07.2014 року вищезазначене рішення ТОВ «Філіпс-Україна» не виконано, та не може вважатися результативним, а саме, станом на 03.07.2014 року не було подано технічної документації на продукцію, яка була об'єктом перевірки (Акт перевірки характеристик продукції від 19.03.2014 року № 000062).

В акті перевірки від 03.07.2014 № 000012 зазначено, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.05.2014 № 000052 Позивачем не виконано.

На підставі акту перевірки від 03.07.2014 № 000012 Інспекцією з питань захисту прав споживачів у м. Києві винесено постанову № 000076 від 08.07.2014 про накладення штрафних санкцій на ТОВ “Філіпс-Україна” в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 51 000,00 грн., згідно п. 2 ч. 4 ст. 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” (невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених у статті 29 цього Закону, - у розмірі від тисячі п'ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі від трьохсот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів).

Позивач вважає постанову № 000076 від 08.07.2014 про накладення штрафних санкцій протиправною та винесеною з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) є Закон України “Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності” від 05.04.2007 року № 877-V (надалі – Закон № 877).

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 877, орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Приписами Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого указом Президента України № 465/2011 від 13.04.2011 року, визначено, що Державна інспекція України з питань захисту прав споживачів (надалі – Держспоживінспекція України) є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

При цьому, відповідно до п. 7 вищевказаного Положення, а також п. 1 Положення про інспекції з питань захисту прав споживачів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 206 від 09.11.2011 року (надалі – Положення № 206), Держспоживінспекція України здійснює свої повноваження через територіальні інспекції.

Положенням № 206 зафіксовано основні завдання Держспоживінспекції України, до яких віднесено здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, рекламу в цій сфері та державний ринковий нагляд. При цьому, в п. 6 Положення № 206 передбачено, що Інспекції Держспоживінспекції України мають право перевіряти суб'єктів господарювання у сфері торгівлі і послуг.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 4 Закону № 877, державний нагляд (контроль) здійснюється у формі планових та позапланових заходів.

Підставами для здійснення позапланових заходів, зокрема, є перевірка виконання суб'єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення планових заходів органом державного нагляду (контролю) (п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону № 877).

Як було встановлено Судом та не заперечується сторонами, в якості підстави для проведення перевірки позивача була перевірка стану виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.05.2014 № 000052, яким позивача було зобов’язано до 24.06.2014 обмежити надання продукції на ринку, шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами, тимчасово заборонити надання продукції на ринку.

Позивач зазначає, що товариство не мало змоги виконати у встановлений строк відповідне рішення Інспекції від 27.05.2014р., оскільки, відповідач надав його позивачеві лише 24.06.2014 р., таким чином, зменшивши строк на виконання з 28 днів до 1 робочих днів, що суттєво обмежило права позивача.

Суд звертає увагу, що Відповідач не заперечує факту надання товариству рішення Інспекції від 27.05.2014р., лише 24.06.2014 р.

Крім цього, позивач стверджує, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.05.2014 № 000052 було прийнято з порушенням норм чинного законодавства, оскільки, згідно, ч. 9 ст. 7 Закону України № 877, розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) є обов'язковим для виконання письмового рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки. Розпорядження видається та підписується керівником органу державного нагляду (контролю) або його заступником. Крім іншого, розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) щодо усунення порушень складається у двох примірниках: один примірник не пізніше п'яти робочих днів з дня складення акта надається суб'єкту господарювання чи уповноваженій ним особі для виконання, а другий примірник з підписом суб'єкта господарювання або уповноваженої ним особи щодо погоджених термінів усунення порушень вимог законодавства залишається в органі державного нагляду (контролю).

Позивач обґрунтовує свої доводи тим, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.05.2014р. № 000052 та, в подальшому, постанова №000076 від 08.07.2014р. про накладення штрафних санкцій були прийняті із порушенням норм чинного законодавства, так як рішення від 27.05.2014р. № 000052 було прийняте на підставі акту перевірки від 19.03.2014 р. № 000062, проводити, яку відповідач не мав права, оскільки рішення від 27.05.2014 № 000052 було прийнято та надано позивачеві для виконання з порушенням строків.

Таким чином, Інспекція у відповідності до ч. 9 ст. 7 Закону України № 877 мала право прийняти рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.05.2014 № 000052 протягом п’яти робочих днів з дня складання акту, тобто, з 30.12.2013.

Однак, в супереч норм Закону України № 877, відповідачем було прийнято рішення від 20.05.2014 № 000022 після спливу 5-ти місяців з дня складання акту від 19.03.2013 р.

Таким чином, 19.03.2014 р. було складено акт за результатами перевірки характеристик продукції.

Проте, лише 27.05.2014 р. всупереч ч. 9 ст. 7 Закону України № 877 було прийнято відповідачем рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.05.2014 р. № 000052 та надано 40-денний строк для усунення порушень.

Однак, дане рішення позивач отримав, всупереч ст. 7 Закону України № 877, лише 24.06.2014 р.

Таким чином, відповідач позбавив позивача можливості самостійно усунути виявлені порушення у даний строк, оскільки направив розпорядження із затримкою.

Після цього, повторно прибувши до позивача склав аналогічний акт та виніс постанову № 000076 від 08.07.2014.

Отже, враховуючи, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.05.2014 № 000052 було винесено та надано позивачеві з порушенням законодавства то оскаржувана постанова № 000076 від 08.07.2014 про накладення штрафних санкцій також є протиправною, оскільки Інспекція не мала права проводити перевірку, оформлену актом від 03.07.2014 № 000012, та накладати на товариство штрафні санкції, передбачені п. 2 ч. 4 ст. 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” (невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених у статті 29 цього Закону, - у розмірі від тисячі п'ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі від трьохсот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів).

Оскільки, відповідач не надав суду доказів правомірності винесення рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.05.2014 № 000052 та своєчасності його вручення позивачеві, суд приходить до висновку, що постанова № 000076 від 08.07.2014 про накладення штрафних санкцій на ТОВ “Філіпс-Україна” в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 51 000,00 грн., згідно п. 2 ч. 4 ст. 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції” є протиправною, оскільки, прийнята на підставі перевірки, оформленої актом позапланової перевірки від 03.07.2014 № 000012 щодо виконання товариством рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 27.05.2014 № 000052.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесення постанови № 000076 від 08.07.2014 про накладення штрафних санкцій на ТОВ “Філіпс-Україна” в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 51 000,00 грн., згідно п. 2 ч. 4 ст. 44 Закону України “Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції”.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З аналізу матеріалів справи та норм законів, Суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині щодо визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафних санкцій від 08.07.2014р., № 000076, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Філіпс-Україна” задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у м. Києві про накладення штрафних санкцій від 08.07.2014р. № 000076.

Постанова набирає законної сили в строки та порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник