Справа № 814/4310/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р. Справа № 814/4310/13-а

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Брагар В. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Градовського Ю.М. судді - Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Приватного підприємства
Виробничо-комерційного підприємства
«Каро» на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 23
грудня 2013 року по справі за позовом
Приватного підприємства
Виробничо-комерційного підприємства
«Каро» до Відділу Держземагенства у
Врадіївському районі Миколаївської
області, Реєстраційної служби
Врадіївського районного управління
юстиції Миколаївської області, треті
особи - ОСОБА_4, Фермерське господарство
«Оазис» про визнання протиправною та
скасування державної реєстрації
додаткової угоди від 06.09.2012 №00738, -

встановиЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Відділу Держземагенства у
Врадіївському районі Миколаївської
області, Реєстраційної служби
Врадіївського районного управління
юстиції Миколаївської області, треті
особи - ОСОБА_4, Фермерське господарство
«Оазис» про визнання протиправною та
скасування державної реєстрації
додаткової угоди від 06.09.2012 року №
00738 договору оренди землі №
15 від 31.03.2008 року про продовження
на 10 років договору оренди земельної
ділянки площею 1,6 га, розташований в
межах території Гуляницької сільської
ради Врадіївського району
Миколаївської області, укладеного між
ФГ "Оазис" та ОСОБА_4, проведену відділом
Держкомзему у Врадіївському районі
Миколаївської області.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 23 грудня 2013 року в
задоволенні адміністративного позову
Приватного підприємства
"Виробничо-комерційне підприємство
"Каро" відмовив в повному обсязі.

Позовну заяву Фермерського
господарства "Оазис" задовольнив.

Скасував державну реєстрацію типового
договору оренди землі від 23.11.2011 року,
зареєстрованого відділом Держкомзему
у Врадіївському районі Миколаївської
області 25.04.2012 року № 00354,
укладеного ОСОБА_4 з Приватним
підприємством "Виробничо-комерційне
підприємство "Каро", на земельну
ділянку площею 1,6 га, кадастровий номер
:01:000:0332, розташовану в межах
території Гуляницької сільської ради
Врадіївського району Миколаївської
області.

Приватне підприємство
Виробничо-комерційне підприємство
«Каро» не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подало
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позовні
вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Приватне підприємство
Виробничо-комерційне підприємство
«Каро» посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 є власником земельної ділянки
площею 1,6 га розташованої в межах
території Гуляницької сільської ради
Врадіївського району Миколаївської
області та призначеної для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва. Кадастровий номер
земельної ділянки :01:000:0332. Право
власності ОСОБА_4 посвідчено державним
актом на право власності на земельну
ділянку серія ЯБ № 420061 виданим 11
вересня 2006 року.

01.09.2007 ОСОБА_4 уклала з ФГ "Оазис" договір
оренди землі, за яким передала
останньому в оренду зазначену земельну
ділянку строком на п'ять років.
Зазначений договір пройшов процедуру
державної реєстрації 31.03.2008 року за №
15. Земельна ділянка була передана
орендодавцем орендарю 31.03.2008 року за
актом приймання передачі і
використовується фермерським
господарством "Оазис" і в теперішній
час.

10.01.2012 року (тобто під час дії договору)
ОСОБА_4 уклала з ФГ "Оазис" додаткову
угоду до зазначеного вище договору від
01.09.2007 року. Зазначеною угодою було
збільшено розмір орендної плати за
договором до 130,69 грн. та продовжено
строк дії договору на 10 років.
Додаткова угода пройшла державну
реєстрацію 06.09.2012 року за № 00738.

23.11.11 ОСОБА_4 укладено договір оренди
землі тієї самої земельної ділянки з ПП
ВКП "Каро" та передано в оренду строком
на 49 років цьому господарству власну
земельну ділянку площею 1,6 га, з
переважним правом орендаря на
продовження дії оренди.

25.04.12 зазначений договір було
зареєстровано відділом Держкомзему у
Врадіївському районі Миколаївської
області за № 00354.

Таким чином, відповідачем
реєструвались угоди ОСОБА_4 з
орендарями, не звертаючи уваги, що ця
земельна ділянка вже мала обтяження та
перебувала в оренді у іншого орендаря.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон) у державній реєстрації прав та
їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо заявлене право вже
зареєстровано.

При цьому, відповідно до п.2 ч.1 ст.15
Закону орган, який проводить державну
реєстрацію повинен встановити факт
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень.

З урахуванням викладеного, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відділом
Держкомзему всупереч ст.ст.15, 24 Закону
було зареєстровано договір оренди
ОСОБА_4 з ВКП "Каро" від 23.11.11, оскільки на
той час ще діяв попередній договір з ФГ
"Оазис". Також, відповідачем було
порушено вимоги ст.ст.15, 24 Закону і під
час реєстрації додаткової угоди між
ОСОБА_4 та ФГ "Оазис", оскільки раніше
зареєстрований договір оренди цієї
земельної ділянки з ПП ВКП "Каро" не
став перешкодою та підставою для
відмови в реєстрації. Але, враховуючи,
що первинним є договір оренди
земельної ділянки між ОСОБА_4 та ФГ
"Оазис" від 10.01.2007 року, саме реєстрація
іншого договору на цю ділянку з ПП ВКП
"Каро" повинна бути скасована.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги третьої особи ФГ "Оазис"
належить задовольнити, а реєстрацію
договору оренди від 23.11.11 між ОСОБА_4 та
ПП ВКП "Каро" скасувати.

Щодо позовних вимог позивача про
скасування державної реєстрації
додаткової угоди до договору оренди
між ОСОБА_4 та ФГ "Оазис", то судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
також дійшов правильного висновку про
необхідність відмови в їх задоволенні.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства Виробничо-комерційного
підприємства «Каро», - залишити без
задоволення.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 23 грудня 2013
року по справі за позовом Приватного
підприємства Виробничо-комерційного
підприємства «Каро» до Відділу
Держземагенства у Врадіївському
районі Миколаївської області,
Реєстраційної служби Врадіївського
районного управління юстиції
Миколаївської області, треті особи -
ОСОБА_4, Фермерське господарство
«Оазис» про визнання протиправною та
скасування державної реєстрації
додаткової угоди від 06.09.2012 №00738, -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя Ю.М.
Градовський суддя К.В. Кравченко