Справа № 802/2686/14-а
Суддя: Вергелес Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 жовтня 2014 р.
Справа № 802/2686/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Вергелеса Андрія Валерійовича,

за участю:

секретаря судового засідання:
Федчук Тетяни Юріївни

представника позивача:
Пірникози Б.А.

представника відповідача:
Ніколаєнко Я.М.

третя особа: не
з`явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля", третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_3

до: відділу Держземагенства у
Теплицькому районі Вінницької області

про: визнання нечинним рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля" з
адміністративним позовом до відділу
Держземагенства у Теплицькому районі
Вінницької області про визнання
нечинним рішення.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 20.07.2011р. проведена
державна реєстрація договору оренди
землі від 08.12.2010 р., укладеного між
ОСОБА_3 та ТОВ "ПК "Зоря Поділля", про що
відділом Держземагенства у
Теплицькому районі в Книзі записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі зроблено запис від 20.07.2011р. за №
02275. В подальшому, вказаний запис
був закреслений відповідачем як
помилково зроблений.

Позивач не погоджується з такими діями
відповідача, а тому звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати
нечинним рішення відділу
Держземагенства у Теплицькому районі
щодо внесення змін у Книгу записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі, а саме закреслення державної
реєстрації договору оренди землі,
укладеного між ТОВ "ПК "Зоря Поділля" та
гр. ОСОБА_4, як технічну помилку.

04.09.2014 року до суду надійшла уточнена
позовна заява ТОВ "ПК "Зоря Поділля" в
прохальній частині якої позивач просив
визнати протиправними дії відділу
Держземагентства у Теплицькому районі
щодо внесення змін у Книгу записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі, а саме закреслення державної
реєстрації договору оренди землі,
укладеного між ТОВ "ПК "Зоря Поділля" та
гр. ОСОБА_3, як технічну помилку.

Представник позивача у судовому
засіданні позов, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог,
підтримав та, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві та
пояснення, надані у судових засіданнях,
просив позов задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав та просив відмовити в
задоволенні позову з підстав,
викладених у письмових запереченнях
(Вих. № 3680 від 29.07.2014р.), в яких зазначено,
що станом на момент подання ТОВ "ПК
"Зоря Поділля" для проведення
державної реєстрації договору оренди
землі від 08.10.2010р., укладеного між
ОСОБА_3 та ТОВ "ПК "Зоря Поділля",
попередньо укладений між ними договір
оренди землі не втратив чинності і був
дійсний до 13.06.2013р. А тому, в Книзі
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі було
закреслено запис про державну
реєстрацію договору оренди землі,
укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "ПК "Зоря
Поділля" 08.10.2010р., від 20.07.2011р. за №
02275 як помилково зроблений.

Протокольною ухвалою суду від 31.07.2014р.
із занесення до журналу судового
засіданні до участі у справі залучено в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_3.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився,
повноважного представника не направив,
про причини неявки суд не повідомив,
хоча про час, дату та місце проведення
судового засідання, як слідує з
матеріалів справи, повідомлявся
належним чином.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи, оцінивши надані у справу
докази, надавши їм юридичну оцінку, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як видно із матеріалів справи, 10.07.2006
року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ТОВ
"ПК "Зоря Поділля" (орендар) укладено
договір оренди землі площею 2,77 га, яка
розташована на території
Степанівської сільської ради, строком
на п'ять років. Даний договір
зареєстрований у Теплицькому
районному відділу Вінницької
регіональної філії "Центр ДЗК" 13.06.2008
року, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис за № 95.

08.12.2010 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та
ТОВ "ПК "Зоря Поділля" (орендар) укладено
договір оренди землі, відповідно до
якого, орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку загальною площею 2,77
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Степанівської сільської ради, строком
на 5 років.

20.07.2011р. вказаний договір оренди землі
зареєстрований відділом Держкомзему у
Теплицькому районі, про що в Книзі
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі
зроблено запис за № 02275.

В подальшому, відділом Держкомзему у
Теплицькому районі запис в Книзі
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі від
20.07.2011р.за № 02275 було закреслено,
як помилково зроблений.

Позивач вважає, що дії відповідача
щодо внесення змін у Книгу записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі, а саме закреслення державної
реєстрації договору оренди землі,
укладеного між ТОВ "ПК "Зоря Поділля" та
гр. ОСОБА_3, як технічної помилки є
протиправними, а тому звернувся з
позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних
вимог суд виходив з наступного.

Як зазначає представник відповідач, у
зв'язку з тим, що договір оренди землі
від 10.07.2006 року був зареєстрований
13.06.2008 року, то строк його дії
закінчився 13.06.2013 року, а тому
відповідач не мав права реєструвати
договір оренди землі від 08.12.2010 року.
Тобто, на момент державної реєстрації
договору оренди земельної ділянки від
08.12.2010 року, був чинний договір оренди
землі, укладений між третьою особою та
ТОВ "ПК "Зоря Поділля" у 2006 році, що є
підставою для закреслення як
помилкового запису від 20.07.2011 року за №
02275 про державну реєстрацію
договору оренди землі, укладеного
08.12.2010 року, як технічної помилки.

Однак, з такими твердженнями
відповідача суд не погоджується та
спростовує їх наступним.

Так, відповідно до абз. 1 ст. 2 Закону
України "Про державну реєстрацію прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон) державна реєстрація речових
прав на нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання
і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження
таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 4 Закону визначено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема: право користування земельною
ділянкою для сільськогосподарських
потреб (емфітевзис).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: зокрема, договорів,
укладених у порядку, встановленому
законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" у державній реєстрації прав
та їх обтяжень може бути відмовлено у
разі, якщо заявником подано ті самі
документи, на підставі яких заявлене
право та обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Як свідчать матеріали справи перший
договір оренди землі між ОСОБА_3 та ТОВ
"ПК "Зоря Поділля" укладений 10.07.2006 року.

Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, в
чинній на момент укладання та
державної реєстрації договору
редакції, було визначено, що договір,
який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстрації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

В чинній редакції вказаної норми
законодавцем виключені посилання щодо
моменту укладання договору внаслідок
його державної реєстрації.

Подібну норму до 2010 року містив Закон
України "Про оренду землі", зокрема ст. 18
передбачала, що договір оренди землі
набирає чинності після його державної
реєстрації.

Дану норму законодавцем також
виключено.

Одночасно, частиною 1 ст. 6 Закону
України "Про оренду землі" передбачено,
що орендарі набувають права оренди
земельної ділянки на підставах і в
порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.

Згідно ч. 5 цієї ж статті право оренди
земельної ділянки підлягає державній
реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про оренду землі" істотними умовами
договору оренди землі є, зокрема, строк
дії договору оренди.

Строк дії договору оренди землі
визначається за згодою сторін, але не
може перевищувати 50 років (ч. 1 ст. 19
Закону України "Про оренду землі").

Аналіз викладених норм законодавства
свідчить про те, що початком строку дії
договору є момент його укладення. А у
даному випадку, у зв'язку з укладенням
договору у 2006 році та чинними на той час
нормами ч. 3 ст. 640 ЦК України та ст. 18
Закону України "Про оренду землі",
початком строку дії договору є момент
його державної реєстрації. Таким чином,
вказані відповідачем доводи судом не
спростовуються.

Поряд із цим, суд не бере до уваги
посилання відповідача на перенесення
строку дії договору з урахуванням часу
коли він пройшов державну реєстрацію.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону
України "Про оренду землі" договір
оренди землі припиняється в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

При цьому, законодавство ні в чинній, ні
в попередніх редакціях, не містить
жодної норми, яка передбачає
можливість продовження зазначеного в
договорі строку після його державної
реєстрації.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 30 Закону
України "Про оренду землі" зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін.

Зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 654 ЦК
України).

До суду не надано жодних доказів зміни
умов договору оренди землі між ОСОБА_3
та ТОВ "ПК"Зоря Поділля", укладеного у 2006
році, зокрема зміни строку його дії.
Тобто, доводи відповідача, що вказаний
договір чинний до 2013 року, прийняті ним
на власний розсуд та не ґрунтуються на
нормах законодавства. Оскільки договір
укладений сторонами 10.07.2006 року строком
на п'ять років, а отже він був чинний до
10.07.2011 року.

Відтак посилання представника
відповідача на подвійну реєстрацію
договорів оренди на одну і ту ж саму
земельну ділянку є необґрунтованими,
оскільки на момент державної
реєстрації договору оренди землі від
08.12.2010 року - 20.07.2011р., попередній договір
оренди вказаної земельної ділянки був
недійсним.

А тому у відповідача не було достатніх
правових підстав вважати, що внесений
до Книги записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою запис за № 02275
від 20.07.2011 року зроблений помилково.

Суд зауважує, що згідно п. 5 договору
оренди землі, укладеного 10.07.2006 року між
ОСОБА_3 та ТОВ "ПК "Зоря Поділля" договір
укладається на 5 років; після
закінчення строку договору орендар має
переважне право поновлення його на
новий строк; у цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за 30 днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію.

Доказів того, що дія зазначеного
договору була продовжена суду надано
не було.

Також суд вважає за необхідне
зазначити, що постановою Кабінету
Міністрів України від 09.09.2009р. № 1021,
затверджено Порядок ведення Книги
записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі (далі -
Порядок № 1021) (тут і далі по тексту
Порядок, чинний на момент вчинення
відповідачем оскаржуваних дій).

Порядок № 1021 визначає процедуру
ведення за формою згідно з додатком
Книги записів про державну реєстрацію
державних актів на право власності на
земельну ділянку та на право
постійного користування земельною
ділянкою, договорів оренди землі (далі
- Книга записів) - документа суворого
обліку, який є власністю держави і
складовою частиною державного реєстру
земель та містить відомості про
зареєстровані державні акти на право
власності на земельну ділянку, на
право постійного користування
земельною ділянкою та договори
оренди (суборенди) землі із
зазначенням кадастрових номерів
земельних ділянок.

Пунктом 17 Порядку № 1021 визначено, під
час виправлення технічних помилок у
розділах Книги записів у паперовому
вигляді записи, що не відповідають
відомостям документа, на підставі яких
вони зроблені, закреслюються однією
горизонтальною червоною лінією,
нанесеною чорнилом або кульковою
ручкою.

Згідно п. 18 Порядку № 1021 під час
внесення виправлення робиться запис
"виправленому вірити" із зазначенням
дати виправлення, який завіряється
підписом посадової особи, скріпленим
печаткою територіального органу
Держкомзему

З дослідженого під час судового
розгляду витягу з Книги записів про
державну реєстрацію державних актів на
право власності на земельну ділянку та
на право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі слідує, що в даному випадку,
закреслюючи запис від 20.07.2011р.за №
02275 відповідач, на його думку,
виправляв технічну помилку.

Крім того, що стосується наданої
представником відповідача заяви
ОСОБА_3 з проханням не реєструвати
договір оренди землі, то суд звертає
увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України
"Про державну реєстрацію прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" У
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо: 1) заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; 2) об'єкт
нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; 3) із
заявою про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень звернулася неналежна
особа; 4) подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених
щодо цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 6) заявлене право вже
зареєстровано.

Так, в постанові Верховного Суду
України від 14.01.2014 р. (справа 21-429а13)
зазначено, що Верховний Суд України
вже висловлював свою правову позицію
стосовно моменту укладення договору
оренди землі та наслідків відкликання
підпису з укладеного договору до
державної реєстрації останнього. Так, у
постанові від 18 грудня 2013 року Судова
палата у цивільних справах Верховного
Суду України зазначила, що своє
волевиявлення на укладення договору
учасник (сторона) правочину виявляє в
момент досягнення згоди з усіх
істотних умов, складання та скріплення
підписом письмового документа.
Реєстрація договору є
адміністративним актом, тобто
елементом зовнішнім щодо договору.
Прохання учасника (сторони) правочину
не здійснювати реєстрацію договору
оренди земельної ділянки,
волевиявлення на укладення якого він
виявляв у момент досягнення згоди з
усіх істотних умов, складання та
скріплення підписом письмового
документа, не є підставою для визнання
договору недійсним у порядку,
визначеному частиною третьою статті 203
та частиною першою статті 215.

У постанові від 25 грудня 2013 року ця
Судова палата підтвердила наведене
вище правове судження та зазначила, що
відповідно до статті 214 ЦК відмова від
двостороннього правочину може
відбуватися лише за взаємною згодою
сторін.

Одностороння незгода сторони з
реєстрацією підписаного (укладеного)
нею договору не може визнаватися
обставиною для визнання його недійсним
із підстав, передбачених частиною
третьою статті 203 та частиною першою
статті 215 ЦК.

Згідно ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином подана третьою особою
заява не могла бути підставою для
відмови в реєстрації договору оренди
землі чи визнання її технічною
помилкою.

З урахуванням вище встановлених
обставин, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню шляхом визнання
протиправними дій відділу Держкомзему
у Теплицькому районі Вінницької
області щодо виправлення технічної
помилки у Книзі записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі шляхом закреслення запису №
02273 від 20.07.2011 р. про державну
реєстрацію договору оренди землі від
08.12.2010 р. укладеного між ОСОБА_3 та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля".

При ухваленні рішення в даній
адміністративній справі суд також
керувався наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони:1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 КАС України оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно ч. 2 ст. 71 цього
Кодексу в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що
тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати суду всі
матеріали, які свідчать про правомірні
вчинення дій.

З обставин адміністративної справи,
встановлених судом, вбачається, що
відповідачами не доведено
правомірності свої дій, відтак позовні
вимоги знайшли своє підтвердження під
час розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії Держкомзему
у Теплицькому районі Вінницької
області щодо виправлення технічної
помилки у Книзі записів про державну
реєстрацію державних актів на право
власності на земельну ділянку та на
право постійного користування
земельною ділянкою, договорів оренди
землі шляхом закреслення запису №
02273 від 20.07.2011 р. про державну
реєстрацію договору оренди землі від
08.12.2010 р. укладеного між ОСОБА_3 та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Продовольча
компанія "Зоря Поділля" судові витрати
по сплаті судового збору в сумі 73 грн. 08
коп. (сімдесят три грн. 08 коп.).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Вергелес Андрій
Валерійович