Справа № К/9991/67617/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/67617/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С.Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 22 березня 2011 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Державного комітету України по
земельним ресурсам,
Києво-Святошинського районного
управління земельних ресурсів,
Виконавчого комітету Боярської
міської ради народних депутатів, третя
особа товариство з обмеженою
відповідальністю "Лаком" про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 березня 2011 року залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року відмовлено в позові ОСОБА_4 до
Державного комітету України по
земельним ресурсам,
Києво-Святошинського районного
управління земельних ресурсів,
Виконавчого комітету Боярської
міської ради народних депутатів, третя
особа товариство з обмеженою
відповідальністю "Лаком" про визнання
дій протиправними та зобов'язання
вчинити певні дії.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями у справі, позивач звернувся з
касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, справу направити
до суду першої інстанції на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, на підставі рішення
виконавчого комітету Боярської
міської ради народних депутатів від
25.12.1995р. за №469/30 ОСОБА_4 була передана у
приватну власність земельна ділянка
площею 0,0495 га, яка розташована на
території СТ «Локомотив». Право
приватної власності на вказану
земельну ділянку належить позивачці на
підставі державного акта серії КВ від
07.08.1996р. за №3143/978.

Садівницьке товариство «Локомотив»
виникло внаслідок виділення Боярською
міською радою локомотивному депо 1,9 га
землі, про що свідчить витяг з
протоколу виконкому Боярської міської
ради від 11.05.1966р. № 10-А. Згідно зі
статутом СТ «Локомотив» від 07.04.1999р. За
кожним із членів товариства була
закріплена земельна ділянка площею 0,05
га, розміром 17х30.

Згідно з актом прийому-здачі робіт від
29.07.1995р. за договором №80, укладеним між
СТ «Локомотив» та ТОВ «Лаком» 11.07.1995р.,
останнім були проведені
інженерно-геодезичні вишукування для
інвентаризації земельних ділянок
Садівницького товариства.

Відповідно до акту від 16.07.1995р. були
встановлені та погоджені межі
землекористування земельною ділянкою
№35. Вказаний акт підписаний
представником ТОВ «Лаком» та
громадянами ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 Однак, згідно з висновком
судово-почеркознавчої експертизи за
матеріалами цивільної справи №2-1129/07 за
№4689 від 18.06.2007р. проведеної Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (копія в матеріалах справи),
підписи ОСОБА_4, на акті про
встановлення та погодження меж
землекористування земельними
ділянками № № 33, 35 та 37 зроблено іншою
особою (іншими особами).

Звертаючись до суду з адміністративним
позовом, ОСОБА_4 зазначає, що лише у 2006
році, після пред'явлення до неї позову
гр. ОСОБА_8 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, вона
дізналася про проведені роботи
кадастровою організацією щодо
встановлення меж земельних ділянок між
сусідами. Вказує також про те, що в
процесі виготовлення технічної
документації, Держкомзем України
делегував свої повноваження третій
особі ТОВ «Лаком», яке виконувало
роботи по встановленню меж земельної
ділянки. Неналежне виконання своїх
обов'язків відповідачем в частині
делегування своїх повноважень,
потягнуло за собою внесення до
технічної документації недостовірних
даних про розмір земельної ділянки, яка
була передана позивачці у власність. А
також зазначає, що Виконавчий комітет
Боярської міської Ради народних
депутатів на засіданні 25.12.1995р.
затвердив технічну документацію про
передачу у власність земельної ділянки
позивачці, межі якої були змінені у
спосіб, що суперечить закону.

Так, відповідно до пункту 1 Положення
про Державний комітет України по
земельних ресурсах, затвердженого
Указом Президента України від 13.05.1996р.
№340/96 (чинне на час виникнення спірних
правовідносин), Державний комітет
України по земельних ресурсах є
центральним органом державної
виконавчої влади, підпорядкованим
Кабінету Міністрів України, і входить
до складу агропромислового комплексу.
Держкомзем реалізує державну політику
в галузі земельних відносин, проводить
земельну реформу.

Держкомзем у межах своєї компетенції
здійснює державне управління
земельними ресурсами, спрямовує
діяльність підпорядкованих йому
державних органів земельних ресурсів з
проведення земельної реформи,
забезпечення раціонального
використання та охорони земельних
ресурсів.

Розробка землевпорядних проектів,
пов'язаних з охороною земель від селів,
зсувів, підтоплення і засолення, може
провадитися з ініціативи власників
землі і землекористувачів за їх
рахунок державними та іншими
землевпорядними організаціями .

Відповідно до частини 2 статті 102 ЗК
України (чинної на момент виникнення
спірних правовідносин), проекти
утворення нових землеволодінь і
землекористувань після погодження із
заінтересованими власниками землі та
землекористувачами розглядаються і
затверджуються сільськими, селищними,
міськими, районними Радами народних
депутатів.

Замовниками документації із
землеустрою можуть бути органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, землевласники і
землекористувачі. Розробниками
документації із землеустрою є юридичні
та фізичні особи, які отримали ліцензії
на проведення робіт із землеустрою
відповідно до закону. Взаємовідносини
замовників і розробників документації
із землеустрою регулюються
законодавством України і договором.

Як вбачається з матеріалів справи, між
садівницьким товариством «Локомотив»
та ТОВ «Лаком» був укладений договір
№80 від 11.07.1995р. про проведення
інженерно-геодезичних вишукувань для
інвентаризації земельних ділянок
Садівницького товариства.

Земельна ділянка у розмірі 1,9 га була
виділена локомотивному депо Боярською
міською радою, згідно з протоколом
виконкому Боярської міської ради від
11.05.1966р. за №10-А. В подальшому на цій
ділянці створене Садівницьке
товариство «Локомотив», свідоцтво про
державну реєстрацію від 11.06.1999р. за №2371,
видане Києво-Святошинською районною
державною адміністрацією Київської
області.

На підставі заяви ОСОБА_4 та Технічного
звіту по встановленню меж
землекористування Боярською міською
радою народних депутатів було прийняте
рішення від 25.12.1995 р. за №469/30 про
безкоштовну передачу земельної
ділянки площею 495 кв.м та видачу
позивачці Державного акта на право
приватної власності на землю.
Державний акт серії КВ від 07.08.1996р. за
№3143/978 містить план зовнішніх меж
земельної ділянки.

При цьому, як вірно враховано судами
попередніх інстанцій, відповідач не
надавав делегованих повноважень
розробнику землевпорядної
документації на її розробку та
встановлення меж земельної ділянки в
натурі, оскільки таке право надано
іншим організаціям, які отримали
ліцензії на проведення робіт із
землеустрою, в силу закону.

Таким чином, Державний комітет України
по земельних ресурсах та
Києво-Святошинське районне управління
земельних ресурсів діяли в межах своїх
повноважень, в порядку та в спосіб,
передбачений законом і жодним чином не
порушили права та охоронювані законом
інтереси позивача.

При цьому, згідно зі статтею 28 Закону
України «Про землеустрій», розробники
документації із землеустрою несуть
відповідно до закону відповідальність
за достовірність, якість і безпеку
заходів, передбачених цією
документацією. У разі невиконання або
неналежного виконання умов договору
при здійсненні землеустрою, розробники
документації із землеустрою несуть
відповідальність, передбачену
договором і законом.

Поряд з цим, колегія суддів погоджує
висновки судів попередніх інстанцій
про те, що позовні вимоги про
скасування рішення Виконавчого
комітету Боярської міської Ради
народних депутатів від 25.12.1995р. №469/30
про затвердження технічної
документації та видачі державного акту
на право власності на земельну ділянку
на ім'я ОСОБА_4, задоволенню не
підлягають з огляду на пропуск
позивачем строку звернення до
адміністративного суду.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій
оскаржувані судові рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстав для їх
скасування не вбачається. Доводи
касаційної скарги висновків судів
попередніх інстанцій не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
22 березня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22 вересня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: