Справа № 815/5495/14
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5495/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук
О.А.,

за участю секретаря
Грабової Я.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту соціального захисту
населення Одеської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправними дій стосовно відмови у
встановлені статусу члена сім'ї
загиблого та надання відповідного
посвідчення; зобов'язання видати
ОСОБА_2 посвідчення члена сім'ї
загиблого учасника бойових дій
(посвідчення вдови учасника бойових
дій), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до
суду та просить визнати протиправними
дії Департаменту соціального захисту
населення Одеської обласної державної
адміністрації стосовно відмови у
встановлені статусу члена сім'ї
загиблого та надання відповідного
посвідчення та зобов'язати Департамент
соціального захисту населення
Одеської обласної державної
адміністрації видати ОСОБА_2
посвідчення члена сім'ї загиблого
учасника бойових дій (посвідчення
вдови учасника бойових дій). В
обґрунтування позовних вимог зазначає,
що на підставі рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 26 березня 2014
року позивач набула статусу дружини
загиблого учасника бойових дій та,
відповідно, підпадає під дію частини
першої п. 2 ст. 10 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», згідно з яким
позивач має право на отримання
відповідного посвідчення члена сім'ї
загиблого учасника бойових дій
(посвідчення вдови учасника бойових
дій), а тому відповідачем протиправно
відмовлено ОСОБА_2 у встановлені
статусу члена сім'ї загиблого та
надання відповідного посвідчення.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив задовольнити позов в повному
обсязі.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечував та просив
суд відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, надав до суду письмові
заперечення. В обґрунтування
заперечень зазначив, що дія ч. 2 ст. 10
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» поширюється на дружин
(чоловіків) померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, а також дружин
(чоловіків) померлих учасників війни і
бойових дій, партизанів і підпільників,
визнаних за життя інвалідами від
загального захворювання, трудового
каліцтва та з інших причин, які не
одружилися вдруге, проте 11 червня 2002
року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було
розірвано, у зв'язку з чим ОСОБА_2 не
була включена до Єдиного
автоматизованого реєстру осіб, які
мають право на пільги. На підставі
вищевикладеного представник
відповідача зазначив, що Департаментом
соціального захисту населення у
відповідності до вимог чинного
законодавства України відмовлено
позивачу у встановлені статусу члена
сім'ї загиблого та надання
відповідного посвідчення.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши докази у їх сукупності,
встановив наступне.

27 червня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до
Департаменту соціального захисту
населення Одеської обласної державної
адміністрації з заявою, в якій просила
видати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
серії НОМЕР_1, виданий Жовтневим РВ ОМУ
ГУМВС України в Одеській області 25.11.1997
року, що проживає та зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1) посвідчення члена
сім'ї загиблого учасника бойових дій
(посвідчення вдови учасника бойових
дій) (а.с. 35-36).

Листом від 22.07.2014 року № А-2655-15
Департамент соціального захисту
населення повідомив ОСОБА_2, що
встановити їй статус члена сім'ї
загиблого (померлого) ветерана війни
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не є можливим, та
зазначено, що підставою для
встановлення статусу члена сім'ї
загиблого (померлого) ветерана війни є
свідоцтво про реєстрацію шлюбу (а.с.
26-27).

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрували шлюб 22.01.1970
року, що підтверджується свідоцтвом
про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу
11 червня 2002 року шлюб між громадянами
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, про що в
книзі реєстрації актів про розірвання
шлюбу 11.06.2002 року зроблено запис за № 109
(а.с. 10).

Відповідно до посвідчення від 14 червня
2004 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 мав статус
учасника бойових дій та мав право на
пільги, встановлені законодавством
України для ветеранів війни, учасників
бойових дій (а.с. 11).

Також ОСОБА_3 був інвалідом 2 групи
безстроково, що підтверджується
довідкою до акту огляду МСЕК Серії 2-18
ОВ № 021504 від 26.07.2006 року (а.с. 14).

Відповідно до свідоцтва про смерть
Серії НОМЕР_4, виданого 29.10.2010 року,
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 15).

Закон України від 22.10.1993 року №
3551-XII "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
визначає статус ветеранів війни,
забезпечує створення належних умов для
їх життєзабезпечення, сприяє
формуванню в суспільстві шанобливого
ставлення до них.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" закон спрямований
на захист ветеранів війни шляхом:
створення належних умов для
підтримання здоров'я й активного
довголіття; організації соціального та
інших видів обслуговування, зміцнення
матеріально-технічної бази створених
для цієї мети закладів і служб та
підготовки відповідних спеціалістів;
виконання цільових програм
соціального і правового захисту
ветеранів війни; надання пільг, переваг
та соціальних гарантій у процесі
трудової діяльності відповідно до
професійної підготовки і з урахуванням
стану здоров'я.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 ст.
10 Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» чинність цього Закону
поширюється на: дружин (чоловіків)
померлих інвалідів Великої
Вітчизняної війни, а також дружин
(чоловіків) померлих учасників війни і
бойових дій, партизанів і підпільників,
визнаних за життя інвалідами від
загального захворювання, трудового
каліцтва та з інших причин, які не
одружилися вдруге.

Постановою Кабінету Міністрів
України № 94 від 16 лютого 1994 року
встановлено порядок надання пільг,
передбачених законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту (далі - Постанова).

Відповідно до п. 1 Постанови
передбачені Законом України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" пільги щодо
оплати житла та комунальних послуг
надаються ветеранам війни, особам, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною, і особам, на яких
поширюється чинність зазначеного
Закону, незалежно від того, хто є
наймачем і яка форма власності
житлового фонду, з урахуванням членів
їх сім'ї, які проживають разом з ними,
виходячи із встановлених чинним
законодавством норм житла та розміру
плати за користування ним.

Згідно до ч. 5 ст. 51 Бюджетного
кодексу України при наданні пільг та
здійсненні видатків з бюджету щодо їх
виплати до членів сім'ї пільговика
належать: дружина (чоловік), їхні
неповнолітні діти (до 18 років);
неодружені повнолітні діти, визнані
інвалідами з дитинства I та II групи або
інвалідами I групи; особа, яка проживає
разом з інвалідом війни I групи та
доглядає за ним, за умови що інвалід
війни не перебуває у шлюбі;
непрацездатні батьки; особа, яка
знаходиться під опікою або піклуванням
громадянина, який має право на пільги,
та проживає разом з ним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21
Сімейного кодексу України шлюбом є
сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у органі державної
реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу не є підставою для
виникнення у них прав та обов'язків
подружжя.

Згідно до ст. 27 Сімейного кодексу
України державна реєстрація шлюбу
встановлена для забезпечення
стабільності відносин між жінкою та
чоловіком, охорони прав та інтересів
подружжя, їхніх дітей, а також в
інтересах держави та суспільства.
Державна реєстрація шлюбу
засвідчується Свідоцтвом про шлюб,
зразок якого затверджує Кабінет
Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Сімейного
кодексу України шлюб є підставою для
виникнення прав та обов'язків подружжя.

Таким чином, з вищевикладеного
вбачається, що лише зареєстрований в
органах РАЦСу шлюб породжує правові
наслідки. Державними органами, що
реєструють шлюби на території України,
є органи реєстрації актів цивільного
стану. Документом, що підтверджує факт
реєстрації шлюбу, є Свідоцтво про шлюб
(зразок якого затверджує Кабінет
Міністрів України), що видається
відділом РАЦСу.

Суд не приймає до уваги та вважає
необґрунтованими посилання позивача
як на підставу для надання їй статусу
члена сім'ї загиблого (померлого)
ветерана війни на обставини
встановлені рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 26 березня 2014
року по справі № 522/26271/13-ц, оскільки
вказаним рішенням встановлено факт
проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт серії НОМЕР_1, виданий
Жовтневим РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області 25.11.1997 року, що
проживає та зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1, однією сім'єю з ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, як
чоловіка та жінки без шлюбу з 11 червня
2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_5, а відповідно до
ст. 21 Сімейного кодексу України
проживання однією сім'єю жінки та
чоловіка без шлюбу не є підставою для
виникнення у них прав та обов'язків
подружжя (а.с. 38).

З урахуванням вищевикладеного,
суд дійшов до висновку, що відмовляючи
позивачу у наданні статусу члена сім'ї
загиблого листом від 22.07.2014 року,
відповідач діяв правомірно, у межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією та законами України, а
тому позовні вимоги ОСОБА_2 до
Департаменту соціального захисту
населення про визнання протиправними
дій стосовно відмови у встановлені
статусу члена сім'ї загиблого є
необґрунтованими та задоволення не
підлягають.

Крім цього, відповідно до ст. 18
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» ветеранам війни вручаються
посвідчення та нагрудні знаки. Порядок
виготовлення та видачі посвідчень і
знаків встановлюється Кабінетом
Міністрів України та міжнародними
договорами, в яких бере участь Україна.

Відповідно до п. 4 Порядку видачі
посвідчень і нагрудних знаків
ветеранів війни, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.05.1994 року № 302, особам, на яких
поширюється чинність Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" (стаття 10
зазначеного Закону) видаються
посвідчення з написом "Посвідчення
члена сім'ї загиблого".

Таким чином, оскільки позивач не
входить до переліку осіб, на яких
поширюється чинність Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» то, відповідно
і відсутні підстави для видачі ОСОБА_5
посвідчення члена сім'ї загиблого
учасника бойових дій (посвідчення
вдови учасника бойових дій).

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_2 про визнання протиправними дій
стосовно відмови у наданні
відповідного посвідчення члена сім'ї
загиблого учасника бойових дій та
зобов'язання відповідача видати ОСОБА_2
посвідчення члена сім'ї загиблого
учасника бойових дій (посвідчення
вдови учасника бойових дій) також є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до частини 3 статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); добросовісно;
розсудливо.

На підставі вищевикладеного,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог, на підставі наданих
сторонами доказів, з урахуванням
встановлених у судовому засіданні
фактів, суд дійшов до висновку, що в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2 до Департаменту соціального
захисту населення Одеської обласної
державної адміністрації про визнання
протиправними дій стосовно відмови у
встановлені статусу члена сім'ї
загиблого та надання відповідного
посвідчення; зобов'язання видати
ОСОБА_2 посвідчення члена сім'ї
загиблого учасника бойових дій
(посвідчення вдови учасника бойових
дій) слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2 до
Департаменту соціального захисту
населення Одеської обласної державної
адміністрації про визнання
протиправними дій стосовно відмови у
встановлені статусу члена сім'ї
загиблого та надання відповідного
посвідчення; зобов'язання видати
ОСОБА_2 посвідчення члена сім'ї
загиблого учасника бойових дій
(посвідчення вдови учасника бойових
дій) в повному обсязі.

Постанову може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Одеський окружний
адміністративний суд у строки та в
порядку встановлені ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому статтею 254 КАС
України.

Повний текст постанови складено
та підписано 20 жовтня 2014 року.

Суддя /підпис/
О.А. Левчук