Справа № К/9991/15076/11-С
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/15076/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Східної
митниці Міндоходів на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 18.01.2011р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 2.03.2011р. у
справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Азовська нафтова
компанія»

до відповідача Маріупольської митниці

про визнання неправомірної відмови,
визнання незаконними та скасування
рішень про визначення митної вартості
товару і карток відмови, та стягнення
надмірно сплачених платежів, -

В С Т А Н О В И В :

11.02.2009р. товариство з обмеженою
відповідальністю "Азовська нафтова
компанія" (далі Товариство) звернулося
в суд з позовом до Маріупольської
митниці, правонаступником якої є
Східна митниця Міндоходів, (далі
Митниця), в якому просило визнати
неправомірною відмови в прийнятті
митних декларацій, митному оформлені
товарів, визнати незаконними та
скасувати картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України:
№703030000/2008/000340 - за ВМД №703030005/8/505124,
№703030000/2008/000339 - за ВМД №703030005/2008/505123,
№703030000/2008/000341 - за ВМД №703030005/2008/505122 та
№703030000/2008/000338 - за ВМД №703030005/2008/505118;

визнати незаконними та скасувати
рішення про визначення митної
вартості: №МВ-703-471-08, №МВ-703-472-08,
№МВ-703-473-08 та №МВ-703-474-08 від 1.12.2008р.;

зобов'язати здійснити митне оформлення
поставленого за контрактом газового
конденсату за ціною, визначеною по ВМД:
№703030005/8/505124, №703030005/2008/505123,
№703030005/2008/505122 та №703030005/2008/505118;

стягнути на користь позивача з
Державного бюджету 301682,05грн. та
зобов'язати здійснити митне оформлення
товару.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем безпідставно визначена
митна вартість товару шляхом додавання
витрат на доставку товару та підстав
для самостійного визначення митної
вартості газового конденсату у Митниці
не було. Позивач зазначає, що
остаточною ціною товару газового
конденсату, придбаного позивачем у
Компанії "ЛІТАСКО", Швейцарія,
позивачем була сплачена вартість
транспортування (залізничний тариф),
який не сплачувався позивачем окремими
платіжними документами, а був
включений до ціни товару і сплачувався
у її складі.

Справа неодноразово розглядалася
судами різних інстанцій.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 18.01.2011р.,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 2.03.2011р., позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Митниці з
відмови в митному оформленні товарів
за вантажними митними деклараціями №№
703030005/2008/505118, 703030005/2008/505122, 703030005/2008/505123,
703030005/8/505124, пред'явленими до митного
оформлення Товариством.

Визнано протиправними та скасовані
рішення відділу контролю митної
вартості та номенклатури Митниці від
1.12.2008р. №№ МВ-703-471-08, МВ-703-472-08, МВ-703-473-08,
МВ-703-474-08.

Визнано протиправними та скасовані
прийняті Митницею картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України №№ 703030000/2008/000338,
703030000/2008/000341, 703030000/2008/000340, 703030000/2008/000339.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Товариства надмірно
сплачений податок на додану вартість в
розмірі 301682,05грн. та зобов'язано
Головне управління Державного
казначейства України в Донецькій
області провести списання коштів з
рахунків Державного бюджету України в
сумі 301682,05грн.

В задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання здійснити митне
оформлення товару відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями,
Митниця звернулася з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просила їх скасувати та ухвалити нове
судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог. При цьому,
скаржник зазначив, що суди дійшли
помилкового висновку про часткову
обґрунтованість позову.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено, що між позивачем та
Компанією "ЛІТАСКО", Швейцарія був
укладений зовнішньоекономічний
контракт від 28.02.2008р. №1 на постачання
сирої нафти та/або газового конденсату
та/або композиту нафтового
стабілізованого для технологічних
цілей у власність позивача на умовах
поставки DDU ст.Маріуполь Сортувальна
(Донецької залізниці) згідно
Міжнародних правил тлумачення
торгівельних термінів "ІНКОТЕРМС" в
редакції 2000 року. Відповідно пункту 6
Контракту ціна на товар узгоджується
сторонами у доповненнях до Контракту,
встановлюється за нетто тонну на
умовах поставки DDU ст. Маріуполь
Сортувальна (Донецької залізниці)
згідно Міжнародних правил тлумачення
торгівельних термінів "ІНКОТЕРМС" в
редакції 2000 року у доларах США та
включає вартість транспортування
Товару (залізничний тариф). Згідно
пункту 4.12 Контракту сплата
залізничного тарифу від пункту
відвантаження до залізничної станції
Маріуполь Сортувальна (Донецької
залізниці) здійснюється
постачальником. Згідно контракту ціна
товару визначається за формулою. Між
позивачем та постачальником було
укладене Доповнення від 27.06.2008р. №16 до
Контракту, відповідно до умов якого
постачальник був зобов'язаний
поставити позивачу 5000 метричних тонн
газового конденсату зі станції Опорна,
Казахстан до станції Маріуполь
Сортувальна (Донецької залізниці) на
умовах поставки DDU станція Маріуполь
Сортувальна (Донецької залізниці)
згідно Міжнародних правил тлумачення
торгівельних термінів "ІНКОТЕРМС" в
редакції 2000 року протягом дипня 2008р.;
орієнтовна ціна за 1 тону газового
конденсату була визначена відповідно
до пункту 6.4 Контракту та складала 1331,69
доларів США за тонну. Передоплата за
товар була здійснена позивачем 4.07.2008р.
в розмірі 650000 доларів США. Фактично
постачальником було поставлено
позивачу 4949,981 тонна газового
конденсату.

Для здійснення оплати товару
постачальником був виставлений
позивачу остаточний інвойс №90111387/6244
від 4.08.2008р. Остаточна оплата товару
була здійснена позивачем 20.08.2008р. в
розмірі 4796347,67грн. Загальна вартість
товару склала 5446374,67 доларів США, яка
включала вартість транспортування
товару.

Позивачем були надані відповідачу
вантажні митні декларації (надалі ВМД)
для завершення процедури декларування,
у яких митна вартість товару - газового
конденсату була розрахована
відповідно до остаточної ціни за одну
тонну поставленого товару та складала
згідно з ВМД №703030005/8/505124 - 3249071,26грн.,
згідно з ВМД №703030005/2008/505123 - 9340027,95грн.,
згідно з ВМД №703030005/2008/505122 - 8374830,06грн.,
згідно з ВМД №703030005/2008/505118 - 5419900,81грн.

Фактично поставлений газовий
конденсат було раніше задекларовано
позивачем у спрощеному порядку згідно
зі статтею 82 Митного кодексу України із
застосуванням тимчасових ВМД, згідно
яких вартість товару була більшою, ніж
зазначено у кінцевих ВМД.

Митницею за результатами розгляду ВМД,
поданих позивачем, товаросупровідних
та інших документів було відмовлено
позивачеві в їх прийнятті, видані
спірні картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№703030000/2008/000340 - за ВМД №703030005/8/505124,
№703030000/2008/000339 - за ВМД №703030005/2008/505123,
№703030000/2008/000341 - за ВМД №703030005/2008/505122 та
№703030000/2008/000338 - за ВМД №703030005/2008/505118.

Митним органом були затребувані
додаткові документи, в тому числі,
витяг з публікацій Platt's Crude Oil Marketwire щодо
середнього значення котирувань Brent (Dated)
за календарний місяць - липень 2008р.;
документи, що підтверджують витрати на
транспортування, залізничні накладні з
тарифом на перевезення від станції
Опорна, Казахстан до кордону України;
банківські платіжні документи про
оплату вартості товару.

Відповідно до карток відмови в
прийнятті митних декларацій Митницею,
митні декларації не можуть бути
прийняті, товари не підлягають
пропуску через митний кордон України з
причини того, що митна вартість товару,
визначена митним органом, є вищою, ніж
заявлено у ВМД. Відповідачем також
зазначено, що позивачеві необхідно
заявити митну вартість товарів згідно
рішень Митниці про визначення митної
вартості товарів.

Митницею прийняті спірні рішення про
визначення митної вартості від 1.12.2008р.
№МВ-703-471-08 за ВМД №703030005/8/505124, в якому
митна вартість збільшена на суму
транспортних витрат та склала
34444644,01грн., що спричинило зменшення
суми податку на додану вартість, який
підлягав поверненню на 39114,55грн.;
№МВ-703-472-08 за ВМД №703030005/2008/505123, в якому
митна вартість збільшена на суму
транспортних витрат та склала
9878814,19грн., що спричинило зменшення суми
податку на додану вартість, який
підлягав поверненню на 107757,25грн.;
№МВ-703-473-08 за ВМД №703030005/2008/505122, в якому
митна вартість збільшена на суму
транспортних витрат та склала
8866120,44грн., що спричинило зменшення суми
податку на додану вартість, який
підлягав поверненню на 98258,08грн.,
№МВ-703-474-08 за ВМД №703030005/2008/505118, в якому
митна вартість збільшена на суму
транспортних витрат та склала
5702661,69грн., що спричинило зменшення суми
податку на додану вартість, який
підлягав поверненню на 56552,17грн.

Митна вартість товару газового
конденсату, поставленого за контрактом
від 28.02.2008р. №1 з доповненням від 27.06.2008р.
№16 до даного контракту, була
самостійно визначена Митницею
відповідно до статті 267 Митного кодексу
України шляхом додавання до сплаченої
за Контрактом вартості товару суми
витрат на доставку товару від станції
Опорна (Казахстан) до станції Успенська
(російсько-український кордон). При
розрахунку транспортних витрат
відповідачем використовувалася
інформація, надана митними органами
Російської Федерації щодо розміру
плати за перевезення в період березень
- листопад 2008 року, яка становить на
8.08.2008р. 75,73 доларів США за тонну вантажу.

Позивач вважає оскаржувані рішення і
картки відмови незаконними, а вимоги
митного органу необґрунтованими щодо
надання документів про транспортні
витрати, оскільки транспортні витрати
входять у вартість товару за
контрактом.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги
послалися на ті обставини, що за
умовами контракту у ціну товару
входять транспортні витрати, що
підтверджується листом поставщика,
тому у митного органу відсутні
підстави для витребування додаткових
документів щодо транспортних витрат та
ухвалення рішень про визначення митної
вартості товару і прийняття карток
відмови.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками судів першої
і апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Згідно обставин справи, між сторонами
виник спір щодо законності дій митного
органу при прийнятті рішень про
визначення митної вартості товару за
зовнішньоекономічним контрактом та
врахування до вартості товару за ціною
контракту транспортних витрат, а також
законність підстав для прийняття
карток відмови.

Відповідно до ч.1 ст.40 Митного кодексу
України, діючого на час спірних
правовідносин, митному контролю
підлягають усі товари і транспортні
засоби, що переміщуються через митний
кордон України.

Статтею 70 Митного кодексу України
встановлено, що метою митного
оформлення є засвідчення відомостей,
одержаних під час митного контролю
товарів і транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон
України, та оформлення результатів
такого контролю, а також статистичного
обліку ввезення на митну територію
України, вивезення за її межі і
транзиту через її територію товарів і
транспортних засобів. Митне оформлення
здійснюється посадовими особами
митного органу.

Операції митного оформлення, порядок
їх здійснення, а також форми митних
декларацій та інших документів, що
застосовуються під час митного
оформлення товарів і транспортних
засобів, визначаються Кабінетом
Міністрів України.

За статтею 72 Митного кодексу України
митне оформлення розпочинається після
подання митному органу митної
декларації, а також усіх необхідних для
здійснення митного контролю та
оформлення документів, відомостей щодо
товарів і транспортних засобів, які
підлягають митному оформленню.

Тобто, особи, які переміщують товари
через митний кордон України
зобов'язані подавати митним органам
документи та відомості, необхідні для
здійснення митного контролю.

Відповідно до ст.262 Митного кодексу
України митна вартість товарів і метод
її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості та документів, які
підтверджують заявлену митну вартість
товару.

Порядок та умови декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
встановлюються Кабінетом Міністрів
України, а порядок заповнення
декларацій митної вартості -
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006р. №1766 затверджений Порядок
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України та подання відомостей для її
підтвердження, яким визначено, що
визначення митної вартості це
сукупність дій, які вчиняються
декларантом та/або митним органом з
метою визначення вартості товарів
відповідно до положень МК України та
інших нормативно - правових актів.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що для
заявлення митної вартості товарів,
визначеної за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), відповідно до статті 267
Митного кодексу України подається
декларація митної вартості за формою
згідно з додатком 1.

Згідно ст.266 Митного кодексу України,
діючого на час спірних правовідносин,
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1) за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

Відповідно ст.267 МК України, діючого на
час спірних правовідносин, до митної
вартості товару включаються, в тому
числі вартість транспортування.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції). При митному
оформленні товару позивача у митного
органу виник сумнів щодо правильності
заявленої митної вартості товару,
оскільки декларант не надав документів
щодо транспортних витрат, при цьому
відповідач посилається на ті
обставини, що за формулою визначення
митної вартості товару, за якою була
оцінена митна вартість товару,
транспортні витрати не увійшли до
митної вартості товару, тому
відповідачем були затребувані
додаткові документи щодо транспортних
витрат.

Колегія суддів погоджується з
наведеними доводами митного органу
щодо законності дій відносно
витребування додаткових документів.

Так, згідно умов контракту вартість
товару визначається за загальною
формулою, складові якої включають, з
урахуванням попередньої ціни товару:
середню котировку на сиру нафту,
коефіцієнт перерахунку барелей в тони,
премію, що позивачем не заперечується.
Виходячи із складових формули, за якою
була вирахувана ціна товару, до неї не
входять витрати на транспортування
газового конденсату. Суди послалися на
п.4.12 Контракту, згідно якого оплата
транспортування товару проводиться
поставщиком. Однак, наведений пункт
контракту, не вказує, що транспортні
витрати входять у ціну товару, що
підтверджується складовими формули,
якою визначалася вартість товару.
Разом з тим, в пункті 6 Контракту, який
визначає ціну товару, зазначено, що в
додатках до поставки товару вказується
орієнтовна ціна партії товару, яка
включає в себе вартість
транспортування такої партії та окремо
виділяється вартість транспортування
партії товару; плата залізничного
тарифу (товар поставлявся залізницею)
здійснюється позивачем на рахунок
поставщика 25 числа місяця, що передує
місяцю відвантаження товару, на основі
рахунку, що виставляється поставщиком
100% залізничного тарифу, за кількість
товару, відвантаженого в першій декаді
наступного місяця.

Виходячи з наведених умов контракту,
має місце попередня оплата залізничних
транспортних послуг позивачем за
окремим рахунком, яка в подальшому
повинна включатися у митну вартість
товару, тому посилання позивача, що у
вартість товару входять транспортні
витрати, і у нього відсутні документи
щодо транспортних витрат, безпідставні
і не ґрунтуються на умовах контракту,
наведена у контракті формула
встановлення вартості товару не
містить показника щодо врахування
транспортних витрат.

Враховуючи наведене, у митного органу
були обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
для підтвердження заявленої позивачем
митної вартості товару.

Згідно ч.2 ст.265 МК України митний орган
має право упевнитися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документу
чи декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості.

Відповідно до ст.88 Митного Кодексу
України декларант зобов'язаний надати
митному органу передбачені
законодавством документи і відомості,
необхідні для виконання митних
процедур.

При цьому, в рамках положень п.11 Порядку
№1766, для підтвердження митної вартості
товарів на вимогу митного органу
декларант зобов'язаний подати
додаткові документи. У зв'язку з
сумнівами щодо правильності заявленої
митної вартості товару, відповідачем
були витребувані додаткові документи
для підтвердження митної вартості
товарів згідно з переліком. Згідно
обставин справи, декларантом були
надані не всі витребувані додаткові
документи.

Наданий позивачем лист поставщика
Компанією "ЛІТАСКО", що транспортні
витрати входять у вартість товару, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
лист не є достовірним доказом та
суперечить вищенаведеним умовам
контракту.

Термін подання додаткових документи
становить 10 календарних днів після
ознайомлення із записом митного органу
про їх надання, за вмотивованою заявою
декларанта такий строк продовжується.

Позивач на вимогу митного органу не
надав додаткових документів. Оскільки,
митним органом неможливо здійснити
завершення митного оформлення за
наданими позивачем ВМД, на підставі п. 11
Порядку, митницею були прийняті
оскаржувані рішення про визначення
митної вартості товару за першим
методом (ціною контракту) з додаванням
транспортних витрат.

Якщо декларантом не надані в
установлений законодавством термін
вищезазначені додаткові документи або
якщо він відмовився від їх надання, то
митний орган відповідно до статті 265
Митного кодексу України, п.14 Порядку
№1766, визначає митну вартість товарів
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

В даних спірних правовідносинах у
Митниці виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявленої митної
вартості товару. З урахуванням
наведеного, Митниця мала обґрунтовані
підстави для витребування додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості товару. При
витребуванні додаткових документів
Митниця діяла відповідно Порядку №1766
та норм митного законодавства. При
цьому, відповідач, відповідно до
наведених законодавчих норм, надавав
позивачу можливість підтвердження
заявленої митної вартості чи
корегування митної вартості шляхом
надання додаткових документів, однак,
позивач не використав надані Митницею
можливості щодо підтвердження
заявленої митної вартості. У зв'язку з
ненаданням позивачем додаткових
документів, у Митниці не було
можливості застосувати митну вартість,
визначену позивачем.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що, приймаючи оскаржувані
рішення про визначення митної вартості
товару та картки відмови, Митниця діяла
в межах повноважень та на підставі
вимог чинного законодавства.

Враховуючи встановлені обставини
справи, суди попередніх інстанцій
прийшли до помилкових висновків про
визнання незаконними і скасування
оскаржуваних рішень Митниці про
визначення митної вартості товарів та
карток відмови.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій допустили
порушення норм матеріального і
процесуального права, тому касаційна
скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, митний орган
діяв відповідно до чинного на момент
виникнення спору законодавства, в
межах компетенції, а тому відсутні
підстави для задоволення заявленого
позову.

Відповідно ст.229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновків, що обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанції при ухваленні судових рішень
порушили норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
ухвалення необґрунтованих рішень.

За таких обставин, доводи касаційної
скарги спростовують висновки судів
першої і апеляційної інстанцій, а тому
касаційна скарга підлягає задоволенню
із скасуванням рішень судів першої і
апеляційної інстанцій з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України , -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Східної митниці
Міндоходів задовольнити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18.01.2011р. та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 2.03.2011р.
скасувати.

В задоволенні позовних товариства з
обмеженою відповідальністю "Азовська
нафтова компанія" відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, передбачених ст.ст.237-239
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз