Справа № 826/4748/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4748/14
у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Бєлової
Л.В.,Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
до відділу державної виконавчої служби
Печерського районного управління
юстиції в м. Києві, треті особи: ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві, ДП
«Газ-Тепло», ВАТ «Харківміськгаз», Фонд
соціального захисту інвалідів
Івано-Франківське відділення фонду
соціального захисту інвалідів, ВАТ
«Укрнафта», Криворізький районний
центр зайнятості, ДП «СІЦ», Корпорація
«Індустріальний союз Донбасу», ЗАТ
«Укргазенерго», ОСОБА_5, ФГ «Зоря», ТОВ
«Юніком Авто», ЗАТ «Укравтоінвест», ТОВ
НВФ «Дніпротехсервіс», ТОВ
«Дністер-Агро», ТОВ «Мегатрансінвест»,
ВАТ «Київгаз», ТОВ «Стройлпекс»,
Кримське республіканське відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
ФСС від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Львівській
області, АКБ «Правекс-Банк», ТОВ
«Промгаз України», ВАТ "Кременчуцький
завод технічного вуглецю", ТОВ
«Компанія Облікові системи», ТОВ
«Волгабурмаш-Україна», ДТГО «Львівська
залізниця» в особі Відокремленого
підрозділу «Івано-Франківська
дирекція залізничних перевезень», ВАТ
по газопостачанню і газифікації
«Криворіжгаз», ОСОБА_6, ОСОБА_7, TOB
«Інженерні Системи», ТОВ «Фінансовий
Альянс», ТОВ «Валтекс», ТОВ
«Стройімпекс», ТОВ «СТМ-Сервіс»,
Державна екологічна інспекція в
Полтавській області, ЗАТ «Кримський
Титан», НАК «Нафтогаз України»,
Державна інспекція з енергозбереження,
ТОВ «Будівельна компанія «Україна»,
Державний проектно-вишукувальний та
науково-дослідний інститут
«Укренергомережпроект», ТОВ
«Краматорський шифер», Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у
Пустомитівському районі Львівської
області, ПАТ «Біо Мед скло», ДТГО
«Львіська залізниця», ТОВ «ТД «РОСАВА»,
Фонд загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
безробіття, ПАТ «Кіровоградобленерго»,
ВАТ СКТБЗЕ «Потенціал», ТОВ «Хімекспо»,
ТОВ «В.М.», Національний технічний
Університет «Київський Політехнічний
інститут», ТОВ «Етра НВ», ТОВ
«Українська транспортна спілка», ПАТ
«Львівгаз», ОСОБА_10, ВДВС Печерського
РУЮ у м. Києві, ТОВ «Таланлегпром, ТОВ
«АІС АЗЧ Маркет», ТОВ «Спец Контракт»,
ПАТ по газопостачанню та газифікації
«Дніпропетровськгаз», ТОВ «Південна
Промислова Компанія», ПрАТ
«Сервіснафтогаз»,
Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення
територіального управління МНСУ у
Полтавській обл., ОСОБА_11, ПАТ «СК
«НОВА», ПФ «Дукат», ОСОБА_12, ПрАТ
«Просто-страхування», Міжрегіональна
науково-виробнича асоціація
підприємств «Авікон проект», ДП
«Івано-Франківський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою»,
ОСОБА_13, ТОВ «Практікер Україна», ТОВ
«Конструкт Груп», ОСОБА_14, ТОВ
«Термастіл», ТОВ «КАБЕЛЬТЕХПОСТАЧ»,
Державне підприємство спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
«Укрспирт», ТОВ «Компанія
«ЕНЕРГОМОНТАЖ» про визнання
протиправною та скасування постанови
про арешт коштів, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2014 року публічне акціонерне
товариство «Укртрансгаз» (далі
Товариство або позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду м.
Києва із позовом до відділу державної
виконавчої служби Печерського
районного управління юстиції в м. Києві
(далі ВДВС або відповідач), у якому
просило визнати протиправною та
скасувати постанову відповідача від
20.03.2014 року про арешт коштів позивача.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
червня 2014 року у задоволені позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови Товариство посилається на
те, що рішення суду першої інстанції
винесено з невірним застосуванням та
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні судом всіх обставин справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, а позивач належними
та допустимими доказами підтвердив
заявлені позовні вимоги щодо
необхідності визнання протиправною та
скасування постанови ВДВС від 20.03.2014
року про арешт коштів позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, які з'явились у
судове засідання та перевіривши за
матеріалами справи наведені у скарзі
доводи колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні у ВДВС перебуває зведене
виконавче провадження ЗВП № 42255127 з
примусового виконання виконавчих
документів, де боржником є Публічне
акціонерне товариство «Укртрансгаз»
НАК «Нафтогаз України». Всього
відкрито 140 виконавчих проваджень на
загальну суму боргу 22 684 084 грн. 69 коп.

Постановою ВП № 41037459 від 20.03.2014 року
накладено арешт на кошти боржника - ПАТ
«Укртрансгаз».

Підставою для накладення арешту є
невиконання у добровільному порядку
наказу № 31/106, виданого 07.06.2012 року
Господарським судом м. Києва.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки сума зобов'язання ПАТ
«Укртрансгаз» становить більше ніж 10
мільйонів гривень, а саме: 22 684 084,69
гривень, тому оскаржувана постанова в
межах зведеного виконавчого
провадження ЗВП № 42255127 прийнята
відповідачем відповідно до правил
підвідомчості.

Крім того, сума заборгованості у
розмірі 2 982 203 грн. 10 коп. є меншою за
загальну суму заборгованості, тобто за
22 684 084 грн. 69 коп., доказів щодо
погашення іншої частини
заборгованості суду не надано, а, отже,
відсутні підстави для скасування
постанови ВДВС від 20.03.2014 року про арешт
коштів Товариства.

Також суд вважає необґрунтованими
твердження позивача, що наявність двох
однакових постанов про накладення
арешту на кошти боржника від 20.03.2014 р. та
04.03.2014 р. у виконавчому провадженні ВП
№41037459, що, на його думку, може призвести
до подвійного стягнення, оскільки, як
встановлено судом, вони винесені в
межах одного виконавчого провадження,
а тому не можуть бути підставою для
подвійного стягнення.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Частиною першою статті 20 Закону
України «Про виконавче провадження» №
606-XIV від 21.04.1999 року (далі Закон № 606-XIV)
передбачено, що виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Відповідно до ч. 1 статті 21 Закону №
606-XIV на відділ примусового виконання
рішень Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства
юстиції України покладається
виконання рішень, за якими:

1) боржниками є Апарат Верховної Ради
України, Адміністрація Президента
України, вищі чи центральні органи
виконавчої влади, Конституційний Суд
України, Верховний Суд України, вищі
спеціалізовані суди, апеляційні суди,
Генеральна прокуратура України,
прокуратури Автономної Республіки
Крим, областей, міст Києва і
Севастополя, спеціалізовані
прокуратури на правах обласних, Вища
рада юстиції, Національний банк
України, Рахункова палата, Управління
справами Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, обласні,
Київська і Севастопольська міські ради
або обласні, Київська і
Севастопольська міські державні
адміністрації та їх структурні
підрозділи, інші органи державної
влади та їх посадові особи;

2) сума зобов'язання становить десять та
більше мільйонів гривень або
еквівалентну суму в іноземній валюті.

Інші виконавчі провадження, що
перебувають на виконанні в органах
державної виконавчої служби, можуть
передаватися до відділів примусового
виконання рішень в установленому
Міністерством юстиції України порядку
(ч. 3 цієї статті).

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону
України «Про виконавче провадження» №
606-XIV від 21.04.1999 року (далі Закон № 606-XIV) у
разі якщо в органі державної
виконавчої служби відкрито кілька
виконавчих проваджень про стягнення
коштів з одного боржника, вони
об'єднуються у зведене виконавче
провадження і на майно боржника
накладається арешт у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Отже, арешт на майно боржника
накладається у межах загальної суми
стягнення, а тому підставою для
скасування постанови про накладення
арешту може бути сплата всієї суми, яка
стягується за виконавчими документами
в межах зведеного виконавчого
провадження.

Як вбачається з матеріалів справи,
загальна сума заборгованості позивача
становить 22 684 084 грн. 69 коп., арешт
накладено на рахунки позивача за 140
виконавчими провадженнями.

Доказів погашення заборгованості за
всіма вказаними в оскаржуваній
постанові виконавчими провадженнями
позивачем і апелянтом не надано.

Разом з тим, суд першої інстанції
правомірно не прийняв до уваги
платіжні доручення, надані позивачем в
якості часткової сплати
заборгованості перед іншими
підприємствами (стягувачами), оскільки
вони свідчать лише про часткове
погашення боргу в межах зведеного
виконавчого провадження.

Необґрунтованими є доводи позивача про
те, що наявність двох однакових
постанов про накладення арешту на
кошти боржника від 04.03.2014 року та 20.03.2014
року у виконавчому провадженні ВП
№41037459, що, на його думку, може призвести
до подвійного стягнення, з огляду на те,
що вони винесені в межах одного
виконавчого провадження, а тому не
можуть бути підставою для подвійного
стягнення.

Відповідно до п. 1.5 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
N 512/5, під час здійснення виконавчого
провадження державний виконавець
приймає рішення шляхом винесення
постанов, попереджень, внесення подань,
складання актів та протоколів, надання
доручень, розпоряджень, вимог, подання
запитів, заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Підпунктом 1.5.1 пункту 1.5 цієї
Інструкції визначено, що постанова як
окремий документ містить такі
обов'язкові реквізити:

а) вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови
та місця її винесення;

найменування органу ДВС, прізвища,
імені та по батькові державного
виконавця, який виніс постанову;

назви виконавчого документа, коли та
ким виданий, резолютивної частини
документа (далі - реквізити виконавчого
документа);

за зведеним виконавчим провадженням -
прізвища, імені та по батькові боржника
- фізичної особи, повного найменування
боржника - юридичної особи та дати
об'єднання виконавчих проваджень у
зведене;

Колегія суддів вважає, що відсутність в
постанові про накладення арешту від
20.03.2014 р. дати об'єднання виконавчих
проваджень не може свідчити про
протиправність останньої, зокрема, не
спростовує факту непогашення
позивачем вказаного у ній боргу.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку:
оскільки доказів погашення
заборгованості за всіма вказаними в
оскаржуваній постанові виконавчими
провадженнями позивачем не надано,
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог, а отже накладення
арешту на майно позивача є правомірним.

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції, зроблених у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206
КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 20 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

Повний текст судового рішення
складено 20.10.2014 року

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Гром Л.М.