Справа № 816/2433/13-а
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/2433/13-а

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Супруна Є.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання -
Шевченко І.В.,

представників позивача - Батрак І.Е.,
Марченко Н.В., Вербицької П.А.,

представника відповідача - Гриценка
Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Приватного підприємства
"Ареал" до Полтавської міжрайонної
державної податкової інспекції
Полтавської області Державної
податкової служби про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2013 року Приватне підприємство
"Ареал" (далі - ПП "Ареал", позивач)
звернувся до Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Полтавської міжрайонної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби,
правонаступником якої на даний час є
Полтавська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (далі - Полтавська МДПІ) про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
25.03.2013 №, яким платнику збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість
(далі - ПДВ) у розмірі 413 807,11 грн. та
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 434 403,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що підстави для проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки відсутні, так як на запит
відповідача були надані всі копії
підтверджуючих документів щодо його
взаємовідносин із ТОВ "Ангстрем
Континенталь", ТОВ "Ліга", ТОВ "ВК
"Віконні системи", ТОВ "Матадор".
Протиправність податкових
повідомлень-рішень позивач пов'язує з
тим, що фінансово-господарські
відносини із вказаними контрагентами
мали реальний характер та в повному
обсязі відображені в бухгалтерському і
податковому обліку. Висновки перевірки
про те, що договори поставки, за якими
здійснювалося придбання сої та
бетонних плит, не створюють юридичних
наслідків та складені з метою штучного
формування податкового кредиту, на
думку позивача, ґрунтуються на
припущеннях та не відповідають
дійсності, оскільки перевіркою не
надано належної оцінки змінам у
структурі активів підприємства на
підставі первинних бухгалтерських
документів.

Відповідач надав письмове заперечення
на позов, в якому посилається на
порушення позивачем вимог пунктів 138.1,
138.2, 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податку на
прибуток у сумі 347 522,70 грн., та порушення
п. 188.1 ст. 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, що
призвело до завищення податкового
кредиту на загальну суму 330 973,69 грн.
Зазначав, що будь-які документи (у тому
числі договори, податкові накладні,
рахунки тощо) мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.
Оскільки, фактичного здійснення
господарської операції не відбулося,
надані позивачем документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку.
Вказував, що понесені позивачем
витрати на придбання товарів
здійснювалися на підставі безтоварних
операцій по ланцюгу постачання, а отже,
збільшення валових витрат з податку на
прибуток та формування податкового
кредиту за такими операціями є
неправомірним.

Справа судами розглядалася
неодноразово.

Проте ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
18.08.2014 рішення судів першої та
апеляційної інстанції скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили суд скасувати спірні податкові
повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував та
просив суд відмовити у задоволенні
позову.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
вирішення спору по суті, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

ПП "Ареал" (місцезнаходження: с. Степне,
Полтавський район, Полтавська область;
ідентифікаційний код 30296539)
зареєстроване як юридична особа 03.02.2000
Полтавською районною державною
адміністрацією Полтавської області. За
даними Головного управління
статистики у Полтавській області до
зареєстрованих видів діяльності ПП
"Ареал" відносяться: виробництво олії
та тваринних жирів; виробництво
продуктів борошномельно-круп'яної
промисловості; оптова торгівля зерном,
необробленим тютюном, насінням і
кормами для тварин (а.с. 58 т. 2).

У термін з 05.02.2013 по 08.02.2013
співробітниками Полтавської МДПІ
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ПП "Ареал" з питань
правомірності декларування податку на
прибуток та податку на додану вартість
за період з 01.02.2012 по 31.05.2012, висновки
якої оформлено актом від 08.02.2012
№169/22/30296539 (а.с. 15-37 т. 1).

Проведеною перевіркою встановлено,
крім іншого, порушення позивачем вимог:

- пунктів 138.1, 138.2, 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1
ст. 139 Податкового кодексу України,
внаслідок чого завищено податок на
прибуток у сумі 347 522,70 грн.;

- пункту 188.1 ст. 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 ст.
198 Податкового кодексу України,
внаслідок того, що підприємством до
складу податкового кредиту включено
суми ПДВ у зв'язку з придбанням товарів,
які проведено на підставі безтоварних
операцій по ланцюгу постачання товару,
чим завищено суму податкового кредиту
на загальну суму 330 973,69 грн.

На підставі акту перевірки від
08.02.2012 №169/22/30296539 Полтавською МДПІ 25.03.2013
винесено податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачеві збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем ПДВ у розмірі
413 807,11 грн., у тому числі 330973,69 грн. - за
основним платежем та 82 833,42 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) (а.с. 14 т. 1) та податкове
повідомлення-рішення №, яким
позивачеві збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств у
розмірі 434 403,75 грн., у тому числі 347 523,00
грн. - за основним платежем та 86 880,75 грн.
- за штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) (а.с. 13 т. 1).

Позивач не погодився із зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями
та оскаржив їх до суду, зазначивши про
відсутність законних підстав для
призначення перевірки.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема: на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Надаючи правову оцінку питанню
правомірності підстав та приводів для
проведення перевірки, суд виходить з
наступного.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79
Податкового кодексу України
документальна невиїзна перевірка
здійснюється у разі прийняття
керівником органу державної
податкової служби рішення про її
проведення та за наявності обставин
для проведення документальної
перевірки, визначених статтями 77 та 78
цього Кодексу.

Пунктом 79.2 ст. 79 цього ж Кодексу
передбачено, що документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами органу
державної податкової служби виключно
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби,
оформленого наказом, та за умови
надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Згідно з пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється, коли за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

З письмових доказів у матеріалах
справи суд встановив, що до Полтавської
МДПІ надійшли акти податкових
перевірок ТОВ "Ангстрем Континенталь",
ТОВ "Ліга", ТОВ "ВК "Віконні системи", ТОВ
"Матадор", якими виявлено факти
порушення вказаними платниками
податкового законодавства (а.с. 112-124 т.
2).

У зв'язку з виявленням факту
співпраці позивача із вказаними
контрагентами Полтавською МДПІ 10.01.2013
на адресу ПП "Ареал" направлено запит
№10/10/22-42 про надання підтверджуючих
документів щодо взаєморозрахунків ПП
"Ареал" із ТОВ "Ангстрем Континенталь",
ТОВ "Ліга", ТОВ "ВК "Віконні системи", ТОВ
"Матадор" за період з 01.02.2012 по 31.05.2012 (а.с.
38 т. 1).

Листом від 22.01.2013 №1 директор ПП
"Ареал" Батрак І.Е. надала відповідачу
копії відповідних документів (а.с. 39-40 т.
1). Проте таких виявилося недостатньо
для беззастережного висновку про
підтвердження правомірності
формування позивачем валових витрат та
податкового кредиту, у зв'язку з чим та
на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пунктів
79.1, 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України
в.о. начальника Полтавської МДПІ було
прийнято наказ від 01.02.2013 №124 "Про
проведення позапланової
документальної невиїзної перевірки ПП
"Ареал" з питань правомірності
декларування податку на прибуток та
податку на додану вартість за період з
01.02.2012 по 31.05.2012 (а.с. 111 т. 2).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що перевірка позивача проведена на
підставі та в межах повноважень,
визначених Податковим кодексом
України, посадові особи відповідача
під час проведення перевірки та
складання акту перевірки діяли на
підставі, у спосіб та в межах
повноважень, визначених Податковим
кодексом України, протиправності у їх
діях судом не встановлено.

Перевіряючи спірні акти
індивідуальної дії на предмет їх
відповідності приписам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд виходить з наступного.

Коло платників ПДВ, об'єкти, база,
ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначено розділом V
Податкового кодексу України.

Так, згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до п. 187.1 ст. 187
Податкового кодексу України датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Статтею 198 Податкового кодексу України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг (п. 198.1).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (п. 198.2).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п. 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу (п. 198.6).

У свою чергу правовідносини, що
виникають у сфері справляння податку
на прибуток підприємств врегульовано
розділом ІІІ Податкового кодексу
України, яким визначено коло платників
та об'єкт оподаткування, порядок
визначення доходів і витрат та їх
склад, податкову базу, ставки податку
та порядок його обчислення.

Так, відповідно до ст. 135 Податкового
кодексу України доходи, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, включаються до доходів
звітного періоду за датою, визначеною
відповідно до ст. 137, на підставі
документів, зазначених у п. 135.2 цієї
статті, та складаються з:

- доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до п. 135.4
цієї статті;

- інших доходів, які визначаються
відповідно до п. 135.5 цієї статті, за
винятком доходів, визначених у п. 135.3
цієї статті та у ст. 136 цього Кодексу.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які
визначаються згідно з п.п. 138.4, 138.6 - 138.9,
пп.пп. 138.10.2 - 138.10.4 п. 138.10, п. 138.11 цієї
статті;

- інших витрат, визначених згідно з п.
138.5, пп.пп. 138.10.5, 138.10.6 п. 138.10, п.п. 138.11, 138.12
цієї статті, п. 140.1 ст. 140 і ст. 141 цього
Кодексу;

- крім витрат, визначених у п. 138.3 цієї
статті та у ст. 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності
включають собівартість реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг та інші витрати беруться для
визначення об'єкта оподаткування з
урахуванням п.п 138.2, 138.11 цієї статті, п.п.
140.2 - 140.5 ст. 140, ст.ст. 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку.

Підпунктом 138.2 ст.138 Податкового
кодексу України передбачено, що
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України встановлено, що не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Таким чином, підставою для включення
витрат підприємством до складу валових
є належне документальне підтвердження
факту понесення таких витрат та їх
зв'язок із господарською діяльністю
підприємства.

Як свідчать матеріали справи,
фактичною підставою для нарахування
позивачу грошових зобов'язань з ПДВ та
податку на прибуток взято висновок
перевірки про безпідставне включення
позивачем до складу податкового
кредиту суми ПДВ у розмірі 330973,69 грн. та
неправомірне формування валових
витрат в сумі 347 522,70 грн. за наслідками
господарських взаємовідносин із ТОВ
"Ангстрем Континенталь", ТОВ "Ліга", ТОВ
"ВК "Віконні системи", ТОВ "Матадор" у
зв'язку з відсутністю виробничого
обладнання, складських та торгівельних
приміщень, транспорту, сировини,
матеріалів для здійснення основного
виду діяльності або відсутністю
контрагентів за податковою адресою, що,
на думку відповідача, обумовлює
відсутність первинних документів, які
засвідчують факт здійснення
господарської операції.

З метою з'ясування дійсних обставин
справи суд встановив, що в
підтвердження права на формування
податкового кредиту з ПДВ та валових
витрат позивач надав письмові
свідчення щодо взаємовідносин із ТОВ
"Ангстрем Континенталь", ТОВ "Ліга", ТОВ
"Матадор" з приводу придбання зерна сої,
а також докази придбання бетонних плит
у ТОВ "ВК "Віконні системи".

Так, 17.04.2012 між ПП "Ареал" (покупець) та
ТОВ "Ангстрем Континенталь" (продавець)
укладено договір купівлі-продажу
№17-04/12 (а.с. 53 т. 1), згідно з пунктом 1.1
якого продавець зобов'язується
передати у власність покупця, а
покупець - прийняти та оплатити сою
(зерно) (далі - Товар).

21.05.2012 між позивачем (покупець) та ТОВ
"Ангстрем Континенталь" (продавець)
укладено договір купівлі-продажу
№21-05/12 за змістом аналогічний
попередньому (а.с. 76 т. 1).

Пунктом 2.4. вказаних договорів
передбачено, що якість товару повинна
відповідати вимогам: ДСТУ 4964:2008
Технічні умови. Соя. Відповідно до
пункту 5.1 договорів, одночасно з
розвантаженням товару покупець
зобов'язаний передати продавцю
довіреність на товар, форма якої
повинна відповідати формі,
встановленій чинним законодавством
України і заповнена належним чином.
Продавець, у свою чергу, зобов'язаний
передати покупцеві наступні
товаророзпорядчі і інші документи, що
відносяться до товару, у тому числі -
рахунок-фактуру, видаткову накладну,
податкову накладну.

На підтвердження правильності
формування валових витрат та
податкового кредиту позивач надав суду
копії податкових накладних, видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних (а.с. 61-75, 78-94 т. 1).

Матеріально-відповідальними особами
ПП "Ареал" за приймання товару у 2012 році
були директор ПП "Ареал" Батрак Ірина
Едуардівна та начальник виробництва
Сокирко Дмитро Петрович.

Так, за договором №17-04/12 від 17.04.2012
отримання товару здійснювала
матеріально-відповідальна особа -
Батрак І.Е на підставі довіреності
№24-1-АК від 23.04.2012 на отримання товару
від ТОВ "Ангстрем Континенталь", яка
належним чином зареєстрована в журналі
реєстрації доручень (а.с. 9-12, 16 т. 3).

За договором №21-05/12 від 21.05.2012 отримання
товару здійснювала
матеріально-відповідальна особа -
Сокирко Д.П. на підставі довіреності №31
від 24.05.2012 на отримання товару від ТОВ
"Ангстрем Континенталь", яка належним
чином зареєстрована в журналі
реєстрації доручень (а.с. 9-12, 17 т. 3).

19.02.2012 між ПП "Ареал" (покупець) та ТОВ
"Ліга" (продавець) укладено договір
купівлі-продажу №19/0212-С (а.с. 99 т. 1),
згідно з пунктом 1.1 якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця, а покупець - прийняти та
оплатити зерно сої. Пунктом 2.4 договору
передбачено, що якість товару повинна
відповідати вимогам: ДСТУ 4964:2008
Технічні умови. Соя. Відповідно до
пункту 5.1 договору у момент передачі
товару продавець надає покупцю
наступні документи: видаткову
накладну, податкову накладну.

На підтвердження правильності
формування валових витрат та
податкового кредиту позивач надав суду
копії податкових накладних, видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних (а.с. 107-133 т. 1).

Отримання товару за договором №19/0212-С
від 19.02.2012 здійснювала матеріально-
відповідальна особа - начальник
виробництва Сокирко Д.П. на підставі
довіреності №9-С від 20.02.2012, яка
належним чином зареєстрована в журналі
реєстрації доручень (а.с. 9-12, 13 т. 3).

18.03.2012 між ПП "Ареал" (покупець) та ТОВ
"Ліга" (продавець) укладено договір
купівлі-продажу №18/0312-С (а.с. 134 т. 1), за
змістом аналогічний попередньому.

На підтвердження правильності
формування валових витрат та
податкового кредиту позивач надав суду
копії податкових накладних, видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних (а.с. 135-164 т. 1).

Отримання товару за договором №18/0312-С
від 18.03.2012 здійснювала матеріально-
відповідальна особа - начальник
виробництва Сокирко Д.П. на підставі
довіреності №21-С від 29.03.2012 на
отримання товару від ТОВ "Ліга", яка
належним чином зареєстрована в журналі
реєстрації доручень (а.с. 9-12, 15 т. 3).

16.03.2012 між ПП "Ареал" (покупець) та ТОВ
"Матадор" (продавець) укладено договір
купівлі-продажу №16/03-12 (а.с. 170 т. 1),
згідно з пунктом 1.1 якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця, а покупець - прийняти та
оплатити зерно сої. Згідно з пунктом 2.3
даного договору покупець оплачує
продавцю вартість товару згідно
виставленого рахунку-фактури. Пунктом
2.4 договору передбачено, що якість
товару повинна відповідати вимогам
ДСТУ 4964:2008 Соя.

На підтвердження правильності
формування валових витрат та
податкового кредиту позивач надав суду
копії рахунка-фактури, податкових
накладних, видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних (а.с.
176-187 т. 1).

Отримання товару за договором №16/03-12
від 16.03.2012 здійснювала директор ПП
"Ареал" Батрак І.Е. на підставі
довіреності №20/1/С від 21.03.2012 на
отримання товару від ТОВ "Матадор", яка
належним чином зареєстрована в журналі
реєстрації доручень (а.с. 9-12, 18 т. 3).

Приймання зерна сої за всіма
вищевказаними договорами позивач
здійснював після його зважування на
ваговій, належній ФОП ОСОБА_5 (свідоцтво
про державну реєстрацію Серія НОМЕР_1,
а.с. 39 т. 4), на яку видано свідоцтво
НОМЕР_2 від 07.11.2008 про метрологічну
атестацію вагів платформених
тензометричних автомобільних (а.с. 40 т.
4). Факт кожного зважування засвідчено
корінцями зважування із зазначенням
дати зважування, номеру автомобіля,
брутто та тари, оригінали яких
досліджено в судовому засіданні та
встановлено відповідність залучених
до матеріалів справи копій (а.с. 202-207 т.
1).

Якість придбаного у постачальників
зерна сої відображена у картках
аналізу зерна урожаю 2011 року,
виготовлених філією ПАТ "Державна
продовольчо-зернова компанія України
"Кобеляцький комбінат хлібопродуктів"
(а.с. 208-212 т. 3).

Крім цього, в процесі переробки
придбаного зерна сої, позивач
здійснював власне замовлення послуг з
випробувань якості зерна сої, що
відображено у протоколі випробувань
Державного підприємства "Полтавський
регіональний науково-технічний центр
стандартизації, метрології та
сертифікації" №0504 від 27.03.2012 (а.с. 208 т. 1).

Доводячи суду наявність ділової мети в
господарських операціях з придбання
сої, представник позивача зазначив, що
специфікою діяльності підприємства є
переробка отриманої сировини (сої) з
метою подальшої реалізації продуктів
переробки (жмих соєвий та олія).
Відповідно до установчих документів
підприємство здійснює, зокрема,
виробництво олії та тваринних жирів,
виробництво продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості.
У зв'язку з цим переробка сої на соєвий
жмих та соєву олію є основним видом
господарської діяльності позивача у
період вказаний в акті перевірки. Для
здійснення даного виду діяльності ПП
"Ареал" має виробничі потужності у
вигляді цеху (нежитлове приміщення)
площею 930 м2, який позивач орендує на
підставі договору оренди
індивідуально визначеного майна, що
належить до державної власності від
20.03.2012 (а.с. 43-51 т. 1, а.с. 3-33 т. 4) та
обладнання необхідного для переробки
зерна, що підтверджується довідкою про
наявність основних засобів
підприємства (а.с. 42 т. 1).

Факт використання отриманого від
постачальників зерна сої у власній
господарській діяльності шляхом його
переробки позивач підтверджує
укладеними в подальшому договорами від
29.02.2012 №29-02/12 про поставку жмиху соєвого
на користь ТОВ "Білагро" (а.с. 222 - 224 т. 1),
від 11.01.2012 №1/01-12 про поставку олії
соєвої на користь ТОВ "Антік-Агрос" (а.с.
234-236 т. 1) та відповідними
товаросупровідними документами, які
містяться в матеріалах даної справи.

Крім придбання зерна сої у перевірений
період позивач здійснював придбання
плит дорожніх за договором
купівлі-продажу №25/0312-С від 25.03.2012 (а.с.
190 т. 1), укладеним із ТОВ "ВК "Віконні
системи". Відповідно до пункту 1.1 даного
договору продавець зобов'язується
передати у власність покупця, а
покупець - прийняти та оплатити товар
(плита дорожня ПДС 3 х 2 х 0,16).

На підтвердження правильності
формування валових витрат та
податкового кредиту позивач надав суду
копії рахунка-фактури, податкової
накладної, видаткової накладної,
товарно-транспортної накладної (а.с.
195-199 т. 1).

Факт використання придбаних плит у
власній господарській діяльності
позивач підтвердив обставинами
виконання робіт по влаштуванню 180 м2
покриттів з дорожніх плит за договором
підряду №1 від 29.09.2012, укладеним ПП
"Ареал" (замовник) із ТОВ
"Украбудтранс-трейд" (генпідрядник) (а.с.
168-172 т. 3), за наслідками виконання якого
були складені акт приймання виконаних
будівельних робіт ф. КБ-2в (а.с. 178-180 т. 3)
та довідка про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати ф. КБ3 (а.с.
183 т. 3).

Факт оплати придбаного у ТОВ "Ангстрем
Континенталь", ТОВ "Ліга", ТОВ "Матадор"
зерна сої та плит дорожніх у ТОВ "ВК
"Віконні системи" позивач підтверджує
залученими до матеріалів справи
платіжними дорученнями з відмітками
банківської установи (а.с.143-166 т. 3), а
також довідкою ПП "Ареал" від 29.09.2014 №45,
достовірність якої засвідчена
підписами відповідальних осіб
банківських установ, що здійснювали
касове обслуговування ПП "Ареал" за
даними господарськими операціями (а.с.
213-214 т.3).

Застережень щодо невідповідності
наданих до перевірки документів
первинної бухгалтерської звітності за
формою та змістом акт перевірки не
містить. Не встановлено таких
недоліків і під час судового розгляду
справи.

Зміст угод, укладених ПП "Ареал" із ТОВ
"Ангстрем Континенталь", ТОВ "Ліга", ТОВ
"Матадор", ТОВ "Виробнича Компанія
"Віконні системи", не суперечить актам
цивільного законодавства. Обставини,
які б свідчили б про те, що зміст
договорів не відповідає дійсним
намірам сторін, або що ці наміри
спрямовані на ухилення від сплати
податків за фінансово-господарськими
результатами виконання договорів,
відсутні.

На час укладення цих договорів та їх
реалізації юридичні особи ТОВ
"Ангстрем Континенталь", ТОВ "Ліга", ТОВ
"ВК "Віконні системи", ТОВ "Матадор" були
зареєстрованими в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців та мали статус
платника податку на додану вартість, на
підтвердження чого позивач залучив до
матеріалів копії відповідних
реєстраційних документів на кожного з
контрагентів. Державна реєстрація
припинення вказаних юридичних осіб
відбулася наприкінці 2012 та протягом 2013
років, тобто вже після фактичної
реалізації господарських
взаємовідносин за договорами,
описаними вище (а.с. 207-223 т. 2).

Таким чином дослідженими в судовому
засіданні письмовими доказами
повністю підтверджено реальність
цивільно-правових угод, укладених
позивачем із ТОВ "Ангстрем
Континенталь", ТОВ "Ліга", ТОВ "ВК
"Віконні системи", ТОВ "Матадор".

При цьому податковою перевіркою не
встановлено фактів невідповідності
документів первинної бухгалтерської
звітності за вказаними договорами
вимогам податкового законодавства чи
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність".

Натомість акт податкової перевірки, на
підставі якої до позивача застосовано
заходи фіскального впливу за порушення
податкової дисципліни, містить
посилання лише на акти перевірок
відповідних контрагентів, складені
податковими органами, на обліку в яких
свого часу перебували ці юридичні
особи. Господарська діяльність
позивача безпосередньо не
досліджувалася.

Однак, суд розцінює вказані посилання
як неналежний доказ вини позивача у
досліджуваних правовідносинах,
оскільки обмеження права сумлінного
платника податку на формування
податкового кредиту та валових витрат
через порушення порядку обліку та
звітування по податкам, допущені його
контрагентами, суперечать практиці
Європейського суду з прав людини.

Так, пунктом 57 Рішення Європейського
суду з прав людини у справі "Булвес" АД
проти Болгарії від 22.01.2009 роз'яснено, що
оскільки компанія-заявник у повному
обсязі та вчасно виконала обов'язки з
дотримання встановлених
Державою-членом Конвенції норм
стосовно ПДВ та не мала засобів для
забезпечення виконання податкових
зобов'язань постачальником і не знала
про невиконання останнім своїх
обов'язків, вона могла правомірно
очікувати отримання вигоди від
застосування одного із основних правил
системи оподаткування ПДВ, а саме від
визнання права на податковий кредит
щодо суми ПДВ, яка була сплачена
постачальнику. Більше того, лише після
подачі декларації із віднесенням
відповідних сум до складу податкового
кредиту та проведення податковими
органами зустрічної перевірки
постачальника могло бути встановлено,
чи виконав постачальник свій обов'язок
подання звітності з ПДВ у повному
обсязі. Відповідачем не доведено
обізнаності позивача щодо
недобросовісного декларування своїх
зобов'язань його контрагентами. Отже,
позивач не може нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку. Такі
вимоги, на думку зазначеного рішення
Європейського суду з прав людини, є
надмірним тягарем для платника
податку, що порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватись
між вимогами суспільного інтересу та
вимогами захисту прав власності.

У сукупності все наведене свідчить про
безпідставність висновків перевірки
та, як наслідок, протиправність
винесених за її наслідками податкових
повідомлень-рішень.

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною другою статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У ході судового розгляду
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів правомірності
зроблених ним під час перевірки
висновків, у зв'язку з чим оскаржувані
податкові повідомлення-рішення від
25.03.2013 № та № підлягають
скасуванню, як протиправні.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Полтавської міжрайонної державної
податкової інспекції Полтавської
області Державної податкової служби
від 25.03.2013 №, №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Ареал" (ідентифікаційний код 30296539)
судові витрати пов'язані зі сплатою
судового збору у розмірі 2294 (дві тисячі
двісті дев'яносто чотири) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено
20.10.2014.

Суддя
Є.Б. Супрун