Справа № 686/10768/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Порозова І.Ю.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Білоус О.В.

судді: Курко О. П. Сторчак В. Ю.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Хмельницькому на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 15 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Хмельницькому про визнання дій
неправомірними та зобов"язання до
перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Хмельницькому, в якому просив суд
визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати його
перерахувати позивачу пенсію з
моменту її призначення з врахуванням
нарахованої та виплаченої
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на
соціально-побутові умови та індексації
заробітної плати.

Відповідно до постанови Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 15.07.2014 року позов
задоволено частково: визнано
неправомірною відмову відповідача
включити суми - індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату для призначення
пенсії позивачу відповідно до Закону
України «Про державну службу»;
зобов'язано відповідача врахувати при
призначенні пенсії позивачу з 29
листопада 2013 року матеріальну допомогу
на оздоровлення, матеріальну допомогу
на соціально-побутові умови та
індексацію заробітної плати.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та відмовити в задоволенні
позовних вимог позивачу.

Згідно зі ст.ст.183-2, 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення з
наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
та знайшло своє підтвердження при
апеляційному розгляді, позивач дійсно
перебуває на пенсійному обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
м.Хмельницькому та отримує пенсію по
інвалідності згідно ЗУ «Про державну
службу».

Листом №218/Д-12 від 13 травня 2014 року
повідомив про відмову у перерахунку
пенсії посилаючись на те, що виплати
зазначені в довідці не є складовими
заробітної плати державного службовця.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судовому рішенні,
колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
дійшла висновку про безпідставність
апеляційної скарги та законність
рішення суду першої інстанції, з огляду
на таке.

Законом України «Про державну службу»
визначено, що пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

У відповідності до ст. 33 ч. 2 того ж
Закону заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій доплати за ранги,
надбавку за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподаткованого доходу
(прибутку), сукупного оподаткованого
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат,доходу).

Згідно ст. 41 ч. 1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до заробітної плати
(доходу), отриманих застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону
України «Про оплату праці» та Наказу
Державного комітету статистики
України № 5 «Про затвердження
інструкції зі статистики заробітної
плати» від 13 січня 2004 року структура
заробітної плати складається з
основної, додаткової та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, до яких належать виплати у тому
числі компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, суми виплат,
пов'язані з індексацією заробітної
плати, матеріальна допомога, яка
надається всім або більшості
працівників, та виплати соціального
характеру.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що право позивача на
пенсійне забезпечення порушене і
захист порушеного права можливий
шляхом визнання неправомірною відмову
відповідача включити суми індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення
в заробітну плату для призначення
пенсії позивачу відповідно до Закону
України «Про державну службу» та
зобов'язання відповідача здійснити
належним чином розрахунок пенсії
позивачу та включити до складу
заробітної плати для призначення
пенсії сум індексації заробітної
плати, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на оздоровлення.

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В свою чергу, доводи апелянта, не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства та повністю
спростовуються встановленими по
справі обставинами.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції в повному обсязі встановив
обставини справи, що мають значення для
її вирішення, відповідно визначив
правове регулювання спірних
правовідносин, постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статті 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в м.
Хмельницькому, -залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 15 липня 2014 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Сторчак В. Ю.