Справа № 826/14795/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 жовтня 2014 року 15:22 №
826/14795/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В.,
Шулежка В.П. розглянувши в письмовому
провадженні адміністративну справу

за позовомМіністерства соціальної
політики України доДержавної
виконавчої служби України провизнання
протиправною та скасування постанови
від 15.09.2014р.,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Міністерство соціальної політики
України (далі по тексту - позивач)
звернулось з позовом до Державної
виконавчої служби України (далі по
тексту - відповідач) про визнання
протиправною та скасування постанови
від 15.09.2014р. №43410974 про відкриття
виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржувана постанова
прийнята протиправно, оскільки нею
фактично відкрито втретє виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа виданого Житомирським окружним
адміністративним судом від 24.01.2012р.
№291/12.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив з тих
підстав, що оскаржувана постанова
прийнята на виконання постанови
Житомирського окружного
адміністративного суду від 03.09.2014р. у
справі №806/3519/14.

В судовому засіданні 08.10.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2014 року головним
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №43410974 з
виконання виконавчого листа виданого
Житомирським окружним
адміністративним судом 24.01.2012р. №291/12 та
на виконання постанови Житомирського
окружного адміністративного суду від
03.09.2014р. у справі №806/359/14.

Так, судом встановлено, що
постановою від 30.09.2013 ВП №32022262
закінчено виконавче провадження з
примусового виконання згадуваного
виконавчого листа на підставі п. 11. ч.
ст. 49, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження».

Постановою відповідача від 22.05.2014
відкрито виконавче провадження №43410974
з примусового виконання виконавчого
листа №291/12 виданого Житомирським
окружним судом 24.01.2012р.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08.07.2014р. у справі №826/7902/14 постанову від
22.05.2014 про відкриття виконавчого
провадження №43410974 скасовано.

Постановою відповідача від
16.07.2014р. №43410974 скасовано процесуальний
документ: постанова про відкриття
виконавчого провадження від 22.05.2014р.
№43410974.

16 липня 2014 року відповідачем
також прийнято постанову №43410974 про
відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа).

Постановою Житомирського
окружного адміністративного суду від
03.09.2014р. у справі №806/3519/14 позов ОСОБА_1
задоволено та скасовані постанови
відповідача від 16.07.2014р. про відмову у
відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) та про
скасування процесуального документу
на тій підставі, що постанова Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08.07.2014р. у справі №826/7902/14 не набрала
законної сили.

Відповідно до Закону України від
21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче
провадження" ( далі - Закон № 606)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною другою статті 2 Закону №
606 встановлено, що примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".

Згідно статті 25 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Як зазначено вище, оскаржуваною
постановою від 15.09.2014р. відкрито
виконавче провадження №43410974 з
примусового виконання виконавчого
листа №291/12 виданого Житомирським
окружним судом 24.01.2012р.

Також, судом встановлено, що постановою
від 30.09.2013 ВП №32022262 закінчено виконавче
провадження з примусового виконання
згадуваного виконавчого листа на
підставі п. 11. ч. ст. 49, ст. 50 Закону № 606.

Отже, оскарженою постановою
повторно відкрито інше виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа №291/12 виданого
Житомирським окружним судом 24.01.2012р.

Відповідно до пункту 11 статті 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
виконавче провадження підлягає
закінченню в разі повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), яким
видано виконавчий документ, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
75 цього Закону.

Зокрема, у разі якщо виконати рішення
без участі боржника неможливо,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
згаданого Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013р. у
справі №806/6863/13-а відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби України про
скасування постанови від 30.09.2013 ВП
№32022262 про закінчення виконавчого
провадження.

Вказана постанова залишена без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04.12.2013р.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Таким чином, закінчення виконавчого
провадження на підставі ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
унеможливлює повторне відкриття
виконавчого провадження та позбавляє
стягувача права повторно пред'явити
виконавчий документ до виконання.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про виконавче провадження"
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі наявності інших обставин,
передбачених законом, які виключають
здійснення виконавчого провадження.

В даному випадку, такою обставиною є
постанова від 30.09.2013 ВП №32022262 про
закінчення виконавчого провадження з
примусового виконання згадуваного
виконавчого листа на підставі п. 11. ч.
ст. 49, ст. 50 Закону № 606.

Повторне звернення позивача із заявою
про відкриття виконавчого провадження
не є підставою для відкриття нового
виконавчого провадження на підставі
виконавчого документа, виконавче
провадження за яким було завершено.

Враховуючи те, що провадження
виконавчих дій є завершальною стадією
судового процесу, які нерозривно
пов'язані з відповідним судовим
рішенням, його примусове виконання
можливе у межах одного провадження, із
закриттям якого усі виконавчі дії
мають бути припинені.

Також, суд вважає безпідставним
посилання позивача на ст. 51 Закону
України "Про виконавче провадження" з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі якщо
постанова державного виконавця про
закінчення виконавчого провадження
або повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною чи
скасована начальником відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або керівником
відповідного органу державної
виконавчої служби або якщо до
державного виконавця надійшло рішення
суду про скасування заходів до
забезпечення позову, а також у разі
повернення виконавчого документа з
іншого відділу державної виконавчої
служби, виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду,
виконавчого документа чи постанови
керівника відповідного органу
державної виконавчої служби. За
наявності обставин, передбачених
частиною шостою статті 79 цього Закону,
виконавче провадження підлягає
відновленню у триденний строк з дня
надходження до державного виконавця
відповідної заяви стягувача.

З матеріалів справи вбачається, що
постанова від 30.09.2013 ВП №32022262 про
закінчення виконавчого провадження не
скасована, також з матеріалів справи не
вбачається наявність інших підстав
визначених ст. 51 Закону України "Про
виконавче провадження" для відновлення
закінченого виконавчого провадження.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлені
критерії, якими керується
адміністративний суд при перевірці
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень. Відповідність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень передбаченим ч. 3
ст. 2 КАС України критеріям
перевіряється судом з урахуванням
закріпленого ст. 9 КАС України принципу
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи, що закінчення виконавчого
провадження на підставі ст. 49 Закону
України "Про виконавче провадження"
унеможливлює повторне відкриття
виконавчого провадження та позбавляє
стягувача права повторно пред'явити
виконавчий документ до виконання, суд
дійшов висновку, що оскаржувана
постанова винесена з порушенням норм
Закону України "Про виконавче
провадження" та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Міністерства
соціальної політики України
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Думанської Аліни
Леонідівни від 15.09.2014р. №43410974 про
відкриття виконавчого провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови складено та
підписано 15.10.2014р.

Головуючий суддя
В.В.
Амельохін

Судді:
Є.В. Аблов

В.П. Шулежко