Справа № 750/8065/14
Суддя: Романчук О.М
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/8065/14
Головуючий у 1-й інстанції: Коверзнев
Суддя-доповідач: Романчук О.М
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого:
Романчук О.М.,

Суддів:
Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

при секретарі
Артюхіній М.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
місті Києві апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Чернігові на ухвалу Деснянського
районного суду м. Чернігова від 07
серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання неправомірною і
скасування постанови про накладення
штрафу, -

В С Т А Н О В И В :

05 серпня 2014 року до Деснянського
районного суду м.Чернігова надійшов
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові, в якому позивач просив суд,
зокрема, скасувати постанову Відділу
примусового виконання рішень
Головного управління юстиції у
Чернігівській області про накладення
штрафу від 25 липня 2014 року ВП № 42926831.

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Чернігова від 07 серпня 2014 року
адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові до Відділу примусового
виконання рішень Головного управління
юстиції у Чернігівській області про
скасування постанови про накладання
штрафу - повернуто позивачу, оскільки
справа не підлягає розгляду місцевим
загальним судом як адміністративним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати зазначену ухвалу.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст.41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дій старшого
державного виконавця Курильця В. І.
щодо накладення штрафу за невиконання
судового рішення та скасування
винесеної ним постанови від 25 липня 2014
року, якою на позивача накладено штраф
в розмірі 680, 00 грн., щодо виконання
ухваленої відповідно до вимог п. 4 ч. 1
ст. 18 КАС України постанови суду першої
інстанції

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
даний спір предметно підсудний
Деснянському районному суду
м.Чернігова, оскільки виконавчий
документ у виконавчому провадженні був
виданий саме вказаним судом.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Пунктом 13 частини третьої статті 11
цього Закону передбачено, що державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
накладати стягнення у вигляді штрафу
на фізичних, юридичних та посадових
осіб у випадках, передбачених законом.

Такі випадки передбачені, зокрема,
статтею 75 цього Закону, яка регулює
загальні умови виконання рішень, за
якими боржник зобов'язаний особисто
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення.

Саме у порядку цієї статті
здійснюється примусове виконання
рішень, ухвалених у справах,
передбачених пунктом 4 частини першої
статті 18 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Відповідно до частин першої, другої
статті 75 Закону України «Про виконавче
провадження» після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення. Якщо рішення
підлягає негайному виконанню, його
виконання перевіряється не пізніше
наступного робочого дня після
відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Аналіз цих законодавчих положень
дозволяє дійти висновку, що рішення про
застосування штрафу державний
виконавець приймає у процесі
здійснення виконавчого провадження,
тобто під час примусового виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб).

Пунктом 5 частини першої статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що
адміністративні справи з приводу
рішень, дій чи бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1- 4 частини першої цієї статті, підсудні
місцевим загальним судам як
адміністративним судам.

Аналогічне положення містить частина
шоста статті 181 цього Кодексу.

Таким чином, справи про оскарження
постанов державного виконавця про
накладення штрафу за невиконання
рішень, ухвалених у справах, що
визначені у пункті 4 частини першої
статті 18 Кодексу адміністративного
судочинства України, предметно
підсудні місцевим загальним судам як
адміністративним судам як справи з
приводу рішень державного виконавця
щодо виконання судових рішень,
ухвалених цими судами.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 05 червня 2014 року у справі
№К/800/19032/14.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів вважає помилковим висновок суду
першої інстанцій, що даний
адміністративний позов предметно не
підсудний Деснянському районному суду
м.Чернігова, а підсудний
Чернігівському окружному
адміністративному суду відповідно до
ч. 2 ст. 18 КАС України.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 195, 197 ч.1 п.1, п.2, , 199
ч.1 п.3, 204 ч.1 п.4, 205 ч.1 п.6, 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
- задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Чернігова від 07 серпня 2014 року -
скасувати, а справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернігові
до Відділу примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області про визнання неправомірною і
скасування постанови про накладення
штрафу - направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Романчук

Судді:
Я.Б. Глущенко

С.Б.Шелест

Головуючий суддя
Романчук О.М

Судді:
Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.