Справа № 348/1189/14-а
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
Справа №
876/6440/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р.,Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України у Надвірнянському районі
Івано-Франківської області на
постанову Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 16
червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Надвірнянському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в
и в :

02 червня 2014 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідача - управління Пенсійного
фонду України у Надвірнянському районі
Івано-Франківської області, в якому
просив визнати протиправними дії
відповідача щодо відмови у перерахунку
йому пенсії та зобов'язати зарахувати
до загального та пільгового страхового
стажу при розрахунку пільгової пенсії
час праці у районах Крайньої Півночі та
прирівняних до районів Крайньої
Півночі за період роботи з 20 квітня 1977
року по 31 серпня 1977 року, з 07 вересня 1977
року по 13 серпня 1981 року, з 10 вересня 1981
року по 04 лютого 1983 року, з 07 лютого 1983
року по 15 січня 1998 року, зарахувавши
один рік роботи в даних районах за один
рік і шість місяців та зробити
перерахунок пенсії та її виплату з
серпня 2011 року, з моменту призначення
пенсії.

Постановою Надвірнянського районного
суду Івано-Франківської області від 16
червня 2014 року позов задоволено
частково. Визнано неправомірною
відмову управління Пенсійного Фонду
України в Надвірнянському районі
Івано-Франківської області в
перерахунку пенсії ОСОБА_1 з
врахуванням пільгового обчислення
стажу. Зобов'язано управління
Пенсійного Фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області зарахувати
в пільговому обчисленні ОСОБА_1 період
роботи з 20 квітня 1977 року по 31 серпня 1977
року, з 07 вересня 1977 року по 13 серпня 1981
року, з 10 вересня 1981 року по 04 лютого 1983
року, з 07 лютого 1983 року по 15 січня 1998
року як трудовий стаж, вироблений в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі та в районах Крайньої
Півночі, зарахувавши один рік роботи за
один рік шість місяців. Зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області зробити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
врахуванням пільгового обчислення
стажу з 16 листопада 2013 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що обчислення стажу роботи в
районі Крайної Півночі після 01 січня 1991
року застосовується в одинарному
розмірі, крім того, пп. 5.9 п.5 Положення
"Про затвердження основних положень
про вахтовий метод організації робіт",
затвердженого постановою Держкомпраці
РСР від 31 грудня 1987 року №794/33-82,
передбачає, що робітникам установ і
організацій, які виїжджають для
виконання робіт вахтовим методом в
райони Крайньої Півночі та прирівняні
до них місцевості, із інших районів
держави, пільги щодо обчислення стажу
не надаються. Оскільки позивач
працював вахтово-експедиційним
методом, на нього не поширювалися норми
щодо пільгового обчислення стажу, а
тому зарахувати до стажу спірні
періоди роботи у кратному розмірі
немає законних підстав. Таким чином,
вимоги позивача є безпідставними.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, позивач
подав до суду заперечення на
апеляційну скаргу, в яких просить у
задоволенні апеляційної скарги
відмовити, а оскаржувану постанову -
залишити без змін, справу слухати у
його відсутності. Відповідач подав до
суду заяву про розгляд справи у
відсутності представника. Тому
відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС
України, суд вважає можливим
проведення розгляду справи в їхній
відсутності в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
з серпня 2011 року позивачу призначено
пенсію за віком відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне забезпечення».

05 травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в
управління Пенсійного фонду України в
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області з заявою
про перерахунок пенсії з врахуванням
пільгового обчислення стажу роботи в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі (а.с.12).

Листом № 61/Ю-10 від 08 травня 2014 року
заявника повідомлено про те, що
пільгове обчислення стажу роботи в
районах Крайньої Півночі проводиться з
01 березня 1960 року по 01 січня 1961 року у
півтора кратному розмірі при укладанні
строкових трудових договорів на
п'ятирічний термін; записів у трудовій
книжці, що свідчить про укладання
строкових договорів; документів про
бронювання житла; довідки, виданої з
посиланням на те, що особа працювала в
районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі та в цей період
укладала строковий договір. У всіх
інших випадках період роботи в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі зараховується в одинарному
розмірі. Разом з тим, у пенсійній справі
ОСОБА_1 відсутні будь-які відомості про
заключення трудового договору,
відсутній також і спеціальний штамп
про поширення пільг відповідно до
Указу Президії Верховної Ради СРСР від
10 лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі та місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
ПІвночі», а тому стаж його роботи в
районах Крайньої Півночі зараховано в
одинарному розмірі (а.с.13-14).

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що
факт роботи позивача у місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі, в спірні періоди
підтверджується трудовою книжкою та
довідкою від 02 березня 2010 року № 10-16, в
яких зазначено про розповсюдження
пільг, передбачених Указом Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року "Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі", Указом
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року "Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі", а тому відповідач
безпідставно відмовив позивачу у
пільговому розрахунку стажу.

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильним, виходячи з наступного.

Згідно з п.5 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» період роботи до 1 січня
1991 року в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР,
а також на острові Шпіцберген
зараховується до страхового стажу в
порядку і на умовах, передбачених
законодавством, що діяло до 1 січня 1991
року.

Пільгове обчислення страхового стажу
застосовується для осіб, які працювали
в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, та на яких
поширювалися пільги, передбачені для
працюючих в районах Крайньої Півночі
та місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, відповідно до Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10
лютого 1960 року «Про впорядкування
пільг для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі», Постанови Ради Міністрів
Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про
порядок застосування Указу Президії
Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого
1960 року «Про впорядкування пільг для
осіб, які працюють в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі», Указу
Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26
вересня 1967 року «Про розширення пільг
для осіб, які працюють в районах
Крайньої Півночі і в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу
провадиться на підставі трудової
книжки, або письмового трудового
договору, або довідки, в яких зазначено
період роботи в районах Крайньої
Півночі та місцевостях, прирівняних до
районів Крайньої Півночі, та
користування пільгами, передбаченими
вищезазначеними нормативно-правовими
актами (абз.3 п.5 розділу XV Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Відповідно до пп.«б» п.7 «Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року №22-1, за
період роботи до 01 січня 1991 року на
Крайній Півночі чи в місцевостях,
прирівняних до районів Крайньої
Півночі колишнього Союзу РСР, а також
на острові Шпіцберген надаються
договори або інші документи, що
підтверджують право працівника на
пільги, передбачені для осіб, які
працювали в районах Крайньої Півночі
чи місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Таким чином, з системного аналізу
наведених норм права випливає, що
трудовий договір є не єдиним
документом, який може підтверджувати
роботу в районах Крайньої Півночі та
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» періоди трудової
діяльності та інші періоди, що
враховувалися до стажу роботи для
призначення пенсії до набрання
чинності цим Законом, зараховуються до
страхового стажу в порядку і на умовах,
передбачених законодавством, що діяло
раніше.

Ст.62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачає, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.1 «Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач працював в Івано-Франківському
управлінні бурових робіту у період з 07
лютого 1983 року по 31 березня 1987 року, з 01
квітня 1987 року по 01 грудня 1994 року
вахтово-експедиційним методом в
місцевості, прирівняній до районів
Крайньої Півночі (Ханти-Мантійський
автономний округ, Ямало-Ненецький
автономний округ Тюменської області).

У період з 20 квітня 1977 року по 31 серпня
1977 року позивач працював на посаді
помічника бурильщика експлуатаційного
та розвідувального буріння скважин на
нафту та газ вахтово-експедиційним
методом повний робочий день в
Мамантовському управлінні Виробничого
об'єднання «Запсиббурнефть»
(Ханти-Мантійський автономний округ
Тюменської області).

У період з 07 вересня 1977 року по 13 серпня
1983 року працював водієм в
Нєфтєюганському виробничому
автотранспортному об'єднанні
Управління автомобільного транспорту.

У період з 10 вересня 1981 року по 04 лютого
1983 року працював водієм в
Нижнєвартовському управлінні
технологічного транспорту №5
виробничого об'єднання
«Нижнєвартовскнафтогаз».

У період з 07 лютого 1983 року по 15 січня 1998
року позивач працював
вахтово-експедиційним методом в
місцевості прирівняній до районів
Крайньої Півночі та в районах Крайньої
Півночі (Ханти-Мансійський автономний
округ Тюменської області,
Ямало-Ненецький автономний округ
Тюменської області).

За час роботи ОСОБА_1 Івано-Франківське
управління бурових робіт проводило
роботи по розробці Західно-Сибірського
нафтового комплексу в місцевості,
прирівняній до районів Крайньої
Півночі в об'єднаннях
«Ніжневартовськнафтогаз» та
«Варьйогангафтогаз» (розробка
Північного Північно-Варьйоганського,
Тагринського нафтових родовищ) та в
районах Крайньої Півночі в об'єднанні
Ноябрьскнафтогаз (розробка
Муравленківського, Харампурського
родовищ). За час роботи в управлінні
вахтово-експедиційним методом в
Західному Сибіру місячна та річна
норми робочого часу ОСОБА_1
відпрацьовувалась. Згідно нормативних
актів Уряду і відомств до заробітної
плати ОСОБА_1 виплачувався районний
коефіцієнт і північна надбавка, а також
надавалась додаткова відпустка в
кількості 12 днів за роботу в МПКП та 18
днів за роботу в РКП (а.с.19-27).

Таким чином, беззаперечним фактом є те,
що у спірні періоди позивач працював у
місцевостях, які відповідно до
постанови Ради Міністрів СРСР від 10
листопада 1967 року №1029 «Про порядок
застосування Указу Президії Верховної
Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про
розширення пільг для осіб, що працюють
у районах Крайньої Півночі та у
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі», прирівняні до
районів Крайньої Півночі.

П.п.«д» п.5 Указу Президії Верховної
Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» передбачає, що
робітникам, які переводяться,
направляються або запрошуються на
роботу в райони Крайньої Півночі і в
місцевості, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, з інших
місцевостей держави, на умовах
укладення ними трудових договорів на
роботу в цих районах на строк 5 років, а
на островах Північного Льодовитого
океану - два роки, надавати додаткові
наступні пільги: зараховувати один рік
роботи в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, які прирівнюються до
районів Крайньої Півночі, за один рік і
шість місяців при обчисленні стажу,
який дає право на отримання пенсії за
віком і по інвалідності. Пільги, які
передбачені цією статтею, надаються
також особам, які прибули в райони
Крайньої Півночі і в місцевості, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, за власним бажанням і які
уклали строковий договір про роботу в
цих районах.

Відповідно до п.3 Постанови Ради
Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960
року №148 «Про порядок застосування
Указу Президії Верховної Ради Союзу
РСР від 10 лютого 1960 року «Про
впорядкування пільг для осіб, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі» працівникам, які
користуються в даний час пільгами,
кожний рік роботи в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях, які
прирівнюються до районів Крайньої
Півночі, до 1 березня 1960 року
зараховувати за два роки роботи при
розрахунку стажу для отримання пенсії
за віком, по інвалідності і за вислугу
років, а після 1 березня 1960 року - за один
рік і шість місяців роботи при
обрахуванні стажу для отримання пенсії
за віком і по інвалідності.

Таким чином, враховуючи відомості
трудової книжки та архівних довідок, що
підтверджують стаж роботи та
отримувані пільги під час роботи
позивача в районі Крайньої Півночі та у
місцевостях, прирівняних до районів
Крайньої Півночі, є достатні підстави
для зарахування йому до пільгового
трудового стажу періоди роботи з 20
квітня 1977 року по 31 серпня 1977 року, з 07
вересня 1977 року по 13 серпня 1981 року, з 10
вересня 1981 року по 04 лютого 1983 року, з 07
лютого 1983 року по 15 січня 1998 року з
розрахунку за кожний рік - один рік і
шість місяців.

Покликання апелянта на те, що
обчислення стажу роботи в районі
Крайної Півночі після 01 січня 1991 року
застосовується в одинарному розмірі, є
безпідставними, виходячи з наступного.

Питання врахування періодів роботи в
районах Крайньої Півночі (колишнього
СРСР, а потім Російської Федерації)
після 01 січня 1991 року до стажу при
призначенні пенсій на території
України регулюється нормами
міжнародних угод, підписаних Україною
та Російською Федерацією.

Відповідно до ч.4 ст.1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» у тих
випадках, коли договорами (угодами) між
Україною та іншими державами
передбачені інші правила, ніж ті, які
містяться в цьому законі, то
застосовуються правила за цими
договорами (угодами).

Згідно з ч.2 ст. 6 Угоди «Про гарантії
прав громадян держав-учасників
Співдружності незалежних Держав в
галузі пенсійного забезпечення» від 13
березня 1992 року, укладеною між Україною
і Росією, для встановлення права на
пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасників угоди
зараховується трудовий стаж, набутий
на території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР до
набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз.2,3 ст. 6 Угоди між
Урядом України і Урядом РФ «Про трудову
діяльність і соціальний захист
громадян України і Росії, які працюють
за межами кордонів своїх країн» від 14.
січня 1993 року трудовий стаж, включаючи
стаж який обчислюється у пільговому
порядку, і стаж роботи за
спеціальністю, набутий у зв'язку з
трудовою діяльністю на територіях обох
Сторін, взаємно визнається Сторонами.
Обчислення стажу здійснюється згідно з
законодавством Сторони, на території
якої відбувалась трудова діяльність.
Сторонами визнаються дипломи,
свідоцтво, інші документи державного
зразка про рівень освіти і
кваліфікації, які видані відповідними
компетентними органами Сторін, без
легалізації.

Ч.2 ст.4 Угоди «Про співробітництво в
галузі трудової міграції та
соціального захисту трудівників -
мігрантів» від 15 квітня 1994 року,
підписаної Урядами Азербайджанської
Республіки, Республіки Вірменія,
республіки Білорусь, Республіки
Грузія, Республіки Казахстан,
Киргизької Республіки, Республіки
Молдова, РФ, Республіки Таджикистан,
Туркменістану, Республіки Узбекистан,
України, передбачено, що трудовий стаж,
зокрема стаж на пільгових підставах і
за спеціальністю, взаємно визнається
Сторонами.

З вищенаведених норм міжнародних угод,
підписаних Україною та РФ, вбачається,
що обчислення стажу здійснюється
згідно з законодавством держави, на
території якої відбувалась трудова
діяльність; пільговий таж, набутий на
території однієї з цих двох держав,
визнається іншою державою.

Тобто, якщо певний період роботи особи
на території РФ згідно з
законодавством цієї держави повинен
обчислюватися на пільгових підставах,
то в такому ж порядку цей стаж повинен
враховуватися щодо цієї людини і в
Україні. Таким чином, стаж позивача має
бути обчислений згідно із
законодавством держави, на території
якої відбувалась трудова діяльність
особи. В період 1991-1998 років на території
РФ був чинним Закон РРСФР «Про державні
пенсії в РРСФР» від 20 листопада 1990 року
№ 340-1, який діяв на території РФ з 01
січня 1992 року по 31 грудня 2001 року, на
підставі якого всі періоди роботи в
районах Крайньої Півночі
зараховуються в трудовий стаж в 1,5
розмірі.

Безпідставними також є покликання
апелянта на необхідність застосування
у спірних правовідносинах приписів пп.
5.9 п.5 Положення "Про затвердження
основних положень про вахтовий метод
організації робіт", затвердженого
постановою Держкомпраці РСР від 31
грудня 1987 року №794/33-82, оскільки
робітникам підприємств і організацій,
які виїжджали для виконання робіт
вахтовим методом в райони Крайньої
Півночі чи в прирівняних до них районів
із інших районів країни, надаються
пільги, які передбачені ст.ст. 1- 4 Указу
Президії Верховного Союзу РСР від 10
лютого 1960 року з врахуванням змін і
доповнень, внесених ст.ст. 1,2 Указу
Президії Верховного Союзу РСР від 26
вересня 1967 року.

Крім того, відповідно до Інструкції про
порядок надання пільг особам, які
працюють в районах Крайньої Півночі і в
місцевостях прирівняних до Крайньої
Півночі від 06.05.1981 року вказано, що
робітникам експедицій, круглорічних
партій, нафтових розвідок, відділів,
які розміщені в районах Крайньої
Півночі і в місцевостях прирівняних до
районів Крайньої Півночі надаються
пільги, передбачені Указами від 10
лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що у матеріалах справи відсутні
будь-які дані про те, що апелянт
звертався до підприємства, де працював
позивач, чи до самого позивача з
вимогою про дооформлення в
трьохмісячний термін з дня подання
заяви прийнятих і подання додаткових
документів, а також перевіряв умови
праці ОСОБА_1 та інші відомості,
передбачені законодавством, для
визначення права позивача на пенсію,
хоча такі повноваження надані
управлінню Пенсійного фонду у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області ч.3 ст.44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та п.п.38,43 Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25 листопада 2005 року № 22-1.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
задоволення позовних вимог в частині
визнання неправомірною відмову
відповідача в перерахунку пенсії з
врахуванням пільгового стажу та
зобов'язання управління Пенсійного
фонду України у Надвірнянському районі
Івано-Франківської області зарахувати
в пільговому обчисленні (зарахувавши
кожний рік роботи за один рік і шість
місяців) спірні періоди роботи, як
трудовий стаж вироблений в
місцевостях, прирівняних до району
Крайньої Півночі та в районах Крайньої
Півночі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
підставність позовних вимог, правильно
і повно встановив обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС
України апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Надвірнянському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 16
червня 2014 року у справі №348/1189/14-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик