Справа № 820/938/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/21922/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого судді:
Васильченко Н.В.,

суддів:
Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі судового засідання:
Романишин О.Р.,

за участю представника позивача:
Оробінської С.П.,

представника відповідача:
Сахарова М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Харківської
митниці Міністерства доходів і зборів
України на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 11
лютого 2014 року та постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 квітня 2014
року у справі № 820/938/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтеропт-Імпорт» до
Харківської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби у Харківській
області про визнання дій протиправними
та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

В січні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРОПТ-ІМПОРТ",
звернулося до суду з позовом до
Харківської митниці Міндоходів,
Головного управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, в якому просило
суд:

- визнати неправомірними та скасувати
рішення Харківської обласної митниці
про коригування митної вартості:
№807000003/2013/001961/2 від 03.10.2013 року,
№807000003/2013/001971/2 від 04.10.2013 року,
№80700000/2013/001972/2 від 04.10.2013 року,
№807000003/2013/001973/2 від 04.10.2013 року,
№80700000/2013/001974/2 від 04.10.2013 року,
№80700000/2013/001952/2 від 03.10.2013 року,
№80700000/2013/001959/2 від 03.10.2013 року,
№80700000/2013/002070/2 від 18.10.2013 року,
№80700000/2013/002058/2 від 18.10.2013 року,
№80700000/2013/001965/2 від 03.10.2013 року,
№80700000/2013/001960/2 від 03.10.2013 року,
№80700000/2013/001969/2 від 04.10.2013 року,
№80700000/2013/001957/2 від 03.10.2013 року,
№807000003/2013/001984/2 від 04.10.2013 року,
№80700000/2013/002057/2 від 18.10.2013 року,
№807000003/2013/002059/2 від 18.10.2013 року,
№807000003/2013/002066/2 від 18.10.2013 року,
№807000003/2013/001951/2 від 03.10.2013 року,
№807000003/2013/001964/2 від 03.10.2013 року,
№807000003/2013/001955/2 від 03.10.2013 року,
№807000003/2013/001962/2 від 03.10.2013 року,
№807000003/2013/001963/2 від 03.10.2013 року,
№807000003//2 від 04.10.2013 року,
№807000003/2013/001980/2 від 04.10.2013 року,
№807000003/2013/001978/2 від 04.10.2013 року,
№807000003/2013/001977/2 від 04.10.2013 року,
№807000003/2013/001958/2 від 04.10.2013 року.

- стягнути з Державного бюджету України
на користь ТОВ "Інтеропт-імпорт" (), р/р №3001, в АТ
"Брокбізнесбанк", МФО 300249, ІПН 18
кошти в сумі надміру зарахованих до
державного бюджету митних платежів та
ПДВ в розмірі 904 786,91 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року позов задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01 квітня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині стягнення з
Державного бюджету України на користь
ТОВ "Інтеропт-імпорт" кошти в сумі
надміру зарахованих до державного
бюджету митних платежів та ПДВ в
розмірі 904 786,91 грн. Прийнято в цій
частині нову постанову, якою в
задоволені позову Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Інтеропт-Імпорт" відмовлено. В іншій
частині постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 11
лютого 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
судів, Харківська міжрегіональна
митниця Міністерства доходів і зборів
України звернулась із касаційною
скаргою, в якій просила ці рішення
скасувати та ухвалити нове, яким в
задоволенні позову відмовити. Скарга
обґрунтована невірним застосуванням
судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 01 червня 2013 року
між позивачем та Компанією "FRIGORIFICO
RIOSULENSE S.A." (резидента Бразилії) укладено
контракт № 2-2013- PAMP згідно з яким
позивач придбав заморожені напівтуші
свійських свиней.

Відповідно до умов контракту поставка
товару здійснена на умовах FOB
(ІНКОТЕРМС 2010), ціна, кількість та
якість товару встановлюється
відповідно до інвойсів , пакувальних
листів на кожну окрему відгрузку, а
також сертифікатом якості.

Згідно з п.5.1 контракту оплата за товару
здійснюється в доларах США на рахунок
продавця: - 20% передоплата за 8-14 днів до
відгрузки товару після письмового
повідомлення від продавця про дату
готовності товару до відгрузки и 80%
доплата за 8-14 днів до орієнтовної дати
заходу товару в порт вигрузки. При
цьому 20% передоплата здійснюється на
підставі копії попередніх рахунків
Продавця (Proforma Invoices), в яких
зазначається приблизна вага до
відгрузки, а 80% після виставленого
Продавцем Рахунку (Invoices) з зазначенням
точної ваги відгруженої партії після
підтвердження Покупцем правильності
оформлення продавцем відгрузочних
документів.

У відповідності до п.5.2. контракту також
оплата за поставлений товар може бути
здійснена протягом 90 календарних днів
з моменту отримання товару покупцем на
підставі рахунків за узгодженням
сторін.

На підставі вказаного контракту
позивачем ввезено до України товар та
надано до митного оформлення митні
декларації № 807100000/2013/048800 від 02.10.2013 р.,
№ 807100000/2013/049042, 807100000/2013/049033 від 03.10.2013 р.,
№ 807100000/2013/049165, № 807100000/2013/049167, №
807100000/2013/049164, № 807100000/2013/049169 від 04.10.2013 р.

Ціна товару визначена позивачем за
першим методом (ціною контракту), а саме
1,63 долара США за 1 кг., та по інвойсам №
170/13LP-U від 25.08.22013р., № 153/ 13LP-U від 20.08.2013р.
по 2,35 дол.США за 1 кг.

Разом з митними деклараціями позивач
надав митному органу копію контракту,
інвойси (рахунки-фактури), сертифікати
відповідності, ветеринарні свідоцтва,
довідку про проведення декларування
валютних цінностей, інформація про
позитивні результати здійснення
контролю, міжнародний ветеринарний
сертифікат, коносамент, вантажні
відомості та навантажувальні
документи та ін.

Також, 15.06.2013 р. між позивачем та Фірмою
"BRF S.A." (резидентом Бразилії) укладено
контракт № BRIM-2013, за умовами якого
позивач придбав заморожені напівтуші
свійських свиней.

За умовами контракту поставка
здійснювалася на умовах CFR відповідно
до ІНКОТЕРМС 2010, ціна, найменування
товару, загальна вага (нетто та брутто)
визначається сторонами додатково у
проформах- інвойсам до кожної партії
товару окремо.

Відповідно до п.5.2 оплата кожної партії
товару здійснюється в доларах США
шляхом перерахунку грошових котів на
рахунок Продавця: 20%- авансовим
платежем за 7 днів до дати відгрузки та
балансовим платежем в розмірі 80% від
загальної суми інвойсу до прибуття
товарів в порт призначення України.

У зв'язку з імпортом товару по
вказаному контракту, позивачем подано
до митного оформлення митні декларації
№ 807100000/2013/048791 від 02.10.2013 р.,
№807100000/2013/049002, №807100000/2013/049034, №
807100000/2013/049003, № 807100000/2013/049004 , №
807100000/2013/049026, № 807100000/2013/049031, №
807100000/2013/049032 від 03.10.2013 р., № 807100000/2013/049144,
№ 807100000/2013/049336 , № 807100000/2013/049310, №
807100000/2013/049307, № 807100000/2013/049293, №
807100000/2013/049346, № 807100000/2013/049308 від 04.10.2013 р.,
№ 807100000/2013/051685, № 807100000/2013/051688, №
807100000/2013/051808, № 807100000/2013/051748, №
807100000/2013/051687 від 18.10.2013 р.

Разом з митними деклараціями позивачем
надано митному органу копію контракту,
інвойси (рахунки-фактури), сертифікати
відповідності, ветеринарні свідоцтва,
довідку про проведення декларування
валютних цінностей, інформація про
позитивні результати здійснення
контролю, міжнародний ветеринарний
сертифікат, коносамент, вантажні
відомості та навантажувальні
документи та ін.

Ціна товару визначена в розмірі 2,1
дол.США, 2,125 дол. США та 2,15 дол.США
відповідно до інвойсів.

Відповідач не погодився з визначеною
позивачем митною вартістю товару та
витребував додаткові документи,
посилаючись, зокрема, на відсутність
документів про оплату товарів по
контрактам.

У зв'язку з ненаданням додаткових
документів, передбачених п.3,4 ст.53 МК
України, наданням документів що
містять розбіжності, не наданням
інформації щодо угод на ідентичні
товари, відповідачем відмовлено в
прийнятті митних декларацій.

Митним органом складено картки відмов
у їх прийнятті та винесено рішення про
коригування митної вартості товару із
застосуванням резервного методу
визначення митної вартості від:

- 03.10.2013 р. №807000003/2013/001961/2,
№80700000/2013/001952/2, №80700000/2013/001959/2,
№80700000/2013/001965/2,№80700000/2013/001960/2,№80700000/2013/001
957/2, 807000003/2013/001951/2,
№807000003/2013/001964/2,№807000003/2013/001955/2,№807000003/2013/
001962/2,№807000003/2013/001963/2,

- 04.10.2013 р. №807000003/2013/001971/2,
№80700000/2013/001972/2, №807000003/2013/001973/2,
№80700000/2013/001974/2,№80700000/2013/001969/2,№807000003/2013/00
1984/2,№807000003//2,№807000003/2013/001980/2,№807000003
/2013/001978/2,№807000003/2013/001977/2,№807000003/2013/001958/2,

- 18.10.2013 р. №80700000/2013/002070/2,
№80700000/2013/002058/2, №80700000/2013/002057/2,
№807000003/2013/002059/2, №807000003/2013/002066/2.

Митним органом збільшено митну
вартість товару та визначено її в
розмірі 2,59 дол. США та 2,75 дол. США за 1 кг.
по контракту від 01.06.2013р., та 2,59 дол. США
за 1 кг. за контрактом від 15.06.2013 р.

Підставами для прийняття спірних
рішень стали встановлені в ході
процедури консультацій обставини того,
що заявлена позивачем митна вартість
товару по МД значно нижча за рівень
митної вартості на
подібний/аналогічний товар, оформлений
митницями по Україні, у найближчий до
митного оформлення час, оформлений за
ціною угоди, не надано декларантом
вичерпного пакету документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, відсутні відомості, що
підтверджують складові митної
вартості, відсутні банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваних
товарів, відсутні бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару з реквізитами, необхідних для
ідентифікації ввезеного товару.

У зв'язку з прийнятими відповідачем
рішеннями, позивач подав нові ВМД та
сплатив до державного бюджету митні
платежі виходячи з відкоригованих
відповідачем цін на імпортований ним
товар, після чого товар випущено у
вільний обіг під гарантійне
зобов'язання.

Суми сплати позивача по відкоригованим
показникам складає всього 904 786,91 грн.: 188
985,26 грн. ввізного мита, 415 757,54 грн. - ПДВ -
по товару імпортованому за контрактом
BRIM2013 від 15.06.2013 р.; 93 760,66 грн. - ввізного
мита, у 206 273,45грн. - ПДВ - за контрактом №
22013PAMP від 01.06.2013 р.

Судами також встановлено, що позивачем
надано документи на підтвердження
фактурної вартості товару, заявленої у
ВМД, а саме: калькуляцію собівартості
товару від виробника; прайс-лист від
виробника; комерційна пропозиція від
виробника; проформа-інвойс; лист про
відсутність залежності між покупцем та
продавцем; декларація
країни-експортера» виписку з
бухгалтерської документації; висновки
експертної установи щодо вартості
товарі, ДП « Укрпромзовнішекспертиза» .

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що наданими до митного
оформлення документами
підтверджується визначена позивачем
митна вартість товарів, у зв'язку з чим
дії відповідача по коригуванню митної
вартості за шостим методом є
неправомірними, а тому спірні рішення
митного органу підлягають скасуванню.

Частково скасовуючи рішення місцевого
суду, суд апеляційної інстанції
виходив з відсутності правових підстав
для стягнення надмірно сплачених
позивачем коштів.

Колегія суддів не погоджується з
висновками судів щодо неправомірності
спірних рішень митного органу,
зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Як встановлено ч.1 ст.53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію) (ч.4 ст.53
Митного кодексу).

Відповідно до ст.53 Митного кодексу
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару (ч.6 ст.53 Митного
кодексу України).

Як встановлено ч.1 ст.54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів має містити: 1)
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; 2) наявну в митного
органу інформацію (у тому числі щодо
числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом; 3)
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; 4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті; б) право декларанта
або уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості у митному органі
вищого рівня відповідно до глави 4
цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 Митного кодексу
України основний метод визначення
митної вартості не застосовується,
якщо використані декларантом
відомості не підтверджені
документально або відсутня хоча б одна
із складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності зазначеної митної
вартості товару в разі наявності
підстав для сумніву в правильності
митної оцінки товару, що переміщується
через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб'єкт
господарювання має надати лише належні
документи для перевірки та
підтвердження правильності зазначеної
митної вартості товару.

Надання неналежних документів або
часткове надання витребуваних
документів не може вважатися
виконанням вимог митниці щодо
підтвердження митної вартості товарів.

В даних спірних правовідносинах у
митниці виник обґрунтований сумнів
щодо правильності заявленої позивачем
митної вартості товару, яка була нижчою
від наявної бази даних цін на вказаний
товар та з урахуванням документів,
наданих самим декларантом.

Під час митного контролю поданих
позивачем до митних оформлень
документів та правильності заявленої
митної вартості товарів відповідачем
встановлено, що декларантом під час
митного оформлення не було надано
платіжних доручень з банку.

Колегія суддів звертає увагу, що
відповідно до ст. 53 Митного кодексу
України декларант був зобов'язаний
надати вказані документи, оскільки
умови укладених контрактів чітко
передбачають порядок розрахунків за
товар: 20% авансу та 80% оплати до прибуття
товару в порт призначення.

Тобто, згідно з умовами контрактів на
дату подання митних декларацій позивач
повинен був здійснити оплату за товар в
повному обсязі відповідно до інвойсів,
виставлених постачальниками.

Відповідних платіжних доручень з
банку, або інших документів, які би
підтвердили оплату товару, не було
надано ні до митного органу під час
митного оформлення товару, ні до суду
під час судового розгляду справи.

За вказаними обставинами митниця мала
обґрунтовані підстави для
витребування додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості товару. При витребуванні
додаткових документів митниця діяла
відповідно до норм митного
законодавства.

З матеріалів справи вбачається
проведення митницею необхідних
консультацій з метою обґрунтованого
вибору підстав для визначення митної
вартості. Ненадання декларантом усіх
витребуваних митницею документів,
зокрема, платіжних доручень,
унеможливило застосування першого
методу визначення митної вартості
товару. Спірне рішення митного органу є
мотивованим. Правомірність
застосування відповідачем шостого
методу визначення митної вартості
товару з послідовним застосуванням
попередніх, як це встановлено статтею 57
МК України, а також обґрунтування
неможливості їх застосування
підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, суди попередніх
інстанції дійшли помилкового висновку
про протиправність спірних рішень
Харківської обласної митниці про
коригування митної вартості товарів.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанції,
задовольняючи адміністративний позов
у вказаній частині, порушили норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до ухвалення помилкових
судових рішень.

Згідно з ст. 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 229, 230, 231 КАС України, колегія
суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Харківської митниці
Міністерства доходів та зборів України
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2014
року та постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01 квітня 2014 року у справі № 820/938/14
скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтеропт-Імпорт» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту оголошення і оскарженню не
підлягає, але може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, в
порядку та у строки, визначені ст.ст. 236 -
238, 239-1 КАС України.

Судді: