Справа № 826/14610/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Літвінова
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі
Таран А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 жовтня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі міста Києва Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 27.04.2012, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересня 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі міста Києва
Державної податкової служби в якому
просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 27.04.2012 №.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 жовтня 2013 року у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати в
повному обсязі Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 жовтня 2013 року та ухвалити нову
постанову, якою задовольнити
адміністративний позов повністю. Свої
вимоги апелянт аргументує тим, що суд
першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
зареєстрований Дарницькою районною у
місті Києві державною адміністрацією
05.02.2003 як фізична особа-підприємець та
перебував на спрощеній системі
оподаткування у 2011 та 2012 роках, що
підтверджується свідоцтвами про
сплату єдиного податку від 01.01.2011 серії
НОМЕР_3 та від 01.01.2012 серії НОМЕР_2.

Комунальним підприємством «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна» в реєстрі
прав власності на нерухоме майно в
реєстровій книзі №116п-102 за реєстровим
№7303-п зареєстровано право власності
позивача на нерухоме майно - майновий
комплекс загальною площею 3 584,50 кв.м., що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав №29755755 від 21.04.2011.

Згідно довідки Головного управління
статистики у місті Києві №4621 ОСОБА_2
проводить наступну діяльність за КВЕД:
здавання в оренду власного нерухомого
майна; управління нерухомим майном;
надання послуг перукарнями та салонами
краси.

Податковим повідомленням-рішенням
державної податкової інспекції у
Дарницькому районі міста Києва ДПС від
27.04.2012 № на підставі підпункту 54.3.3
пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті
286 Податкового кодексу України ОСОБА_2
визначено суму податкового
зобов'язання із земельного податку з
фізичних осіб за 2012 рік у сумі 76 718,19 грн.

Відмовляючи у задоволенні
адміністративного позову, суд першої
інстанції дійшов висновку, що позивач,
перебуваючи в 2012 році на спрощеній
системі оподаткування здавав в оренду
нежитлові приміщення загальною площею
1400 кв.м (200 кв.м за договором від 01.01.2011
№1/01.2011 із пролонгацією на 2012 рік, та 1200
кв.м. за договором від 19.08.2011 №1/08.2011), чим
не дотримано приписи підпункту 291.5.3
пункту 291.5 статті 291 Податкового
кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляджу на наступне.

У разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача. (стаття
120 Земельного кодексу України)

Статтею 206 Земельного кодексу України
визначено, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Згідно із приписами пункту 14.1.72 статті
14 Податкового кодексу України
земельний податок - це обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286
Податкового кодексу України
нарахування фізичним особам сум
земельного податку проводиться
органами державної податкової служби,
які видають платникові до 1 липня
поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Кодексу.

У разі переходу права власності на
земельну ділянку від одного власника
до іншого протягом календарного року
податок сплачується попереднім
власником за період з 1 січня цього року
до початку того місяця, в якому він
втратив право власності на зазначену
земельну ділянку, а новим власником -
починаючи з місяця, в якому у нового
власника виникло право власності.

У разі переходу права власності на
земельну ділянку від одного власника
до іншого протягом календарного року
орган державної податкової служби
надсилає податкове
повідомлення-рішення новому власнику
після отримання інформації про перехід
права власності.

Відповідно до пункту 1 підрозділу 8
розділу ХХ Податкового Кодексу України
з 01.01.2011 до внесення змін до розділу XIV
Податкового кодексу України в частині
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва Указ Президента
України від 03.07.1998 №727 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» (з наступними змінами)
та абзаци шостий - двадцять восьмий
пункту 1 статті 14 розділу IV Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992
№13-92 «Про прибутковий податок з
громадян» застосовуються з
урахуванням таких особливостей:
платники єдиного податку не є
платниками, зокрема, земельного
податку, крім земельного податку за
земельні ділянки, що не
використовуються для ведення
підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 297.1 статті 297
Податкового кодексу України платники
єдиного податку звільняються від
обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності, зокрема,
із земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

Відповідно до підпункту 291.5.3 пункту 291.5
статті 291 Податкового кодексу України
не можуть бути платниками єдиного
податку фізичні особи - підприємці, які
надають в оренду земельні ділянки,
загальна площа яких перевищує 0,2
гектара, житлові приміщення та/або їх
частини, загальна площа яких перевищує
100 квадратних метрів, нежитлові
приміщення (споруди, будівлі) та/або їх
частини, загальна площа яких перевищує
300 квадратних метрів.

Як вбачається з матеріалів справи,
підприємницька діяльність ОСОБА_2 по
здаванню власного нерухомого
приміщення в оренду пов'язана із видами
господарської діяльності, визначеної в
свідоцтві платника єдиного податку від
01.01.2012 серії НОМЕР_2.

Колегія суддів звертає увагу, що
ОСОБА_2, перебуваючи в 2012 році на
спрощеній системі оподаткування,
здавав в оренду нерухоме майно,
загальна площа яких не перевищує 300
кв.м, що підтверджується копіями
договору оренди нежилого приміщення
від 01.01.2011 №1/01.2011, предметом якого є
нежиле приміщення, яке складається з
двох складських приміщень загальною
площею 200 кв.м; актів приймання-передачі
нежилого приміщення за відповідні
періоди; додаткової угоди від 30.12.2011 до
договору оренди нежилого приміщення
від 01.01.2011 №1/01.2011 про продовження
строку договору до 31.12.2012.

Однак, суд першої інстанції дійшов
передчасних висновків, що позивач,
перебуваючи в 2012 році на спрощеній
системі оподаткування здавав в оренду
нежитлові приміщення загальною площею
1400 кв.м (200 кв.м за договором від 01.01.2011
№1/01.2011 із пролонгацією на 2012 рік, та 1200
кв.м. за договором від 19.08.2011 №1/08.2011), чим
не дотримано приписи підпункту 291.5.3
пункту 291.5 статті 291 Податкового
кодексу України., оскільки неповно та
упереджено дослідив надані до
матеріалів справи докази.

Так, з договору оренди нежитлового
приміщення від 19.08.2011 №1/08.2011,
укладеного між ОСОБА_2 (орендодавець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «ОНУР КОНСТРУКЦІОН
ІНТЕРНЕШНЛ» (орендар) вбачається, що
предметом договору є оренда нежилого
приміщення загальною площею 1 200 кв.м,
строк користування приміщенням до
18.08.2012.

Також, 17.11.2011 року між ОСОБА_2 та
товариством з обмеженою
відповідальністю «ОНУР КОНСТРУКЦІОН
ІНТЕРНЕШНЛ» було підписано Акт
приймання-передачі нежилого
приміщення, відповідно до якого ОСОБА_2
приймає, а ТОВ «ОНУР КОНСТРУКЦІОН
ІНТЕРНЕШНЛ» передає нежиле приміщення
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
1200, 0 кв. м. (а.с. 106)

Тобто, 17.11.2011 року між сторонами було
підписано Акт приймання-передачі
нежилого приміщення, відповідно до
якого Орендар повернув нежиле
приміщення, оскільки сторони дійшли
згоди достроково припинити договір.

Також в матеріалах справи є Акти
здачі-приймання робіт (надання послуг):

- Акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) № 8-2 від 31.08.2011р.

- Акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) № 9-2 від 30.09.2011р.

- Акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) № 10-2 від 31.10.2011 р.

- Акт здачі-прийняття робіт (надання
послуг) № 11-1 від 17.11.2011р.

Вказані Акти доводять той факт, що СПД
ОСОБА_2 здавав в оренду

нежиле приміщення, площею 1200 кв.м. та
отримував кошти до 17.11.2011р., а тому
ОСОБА_2 в 2012р. здавав в оренду
приміщення, загальна площа яких
складає 230 кв.м. та не перевищує 300 кв.м.,
перебував на спрощеній системі
оподаткування зі сплатою єдиного
податку, а тому звільнений від сплати
земельного податку

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 27.04.2012 є обґрунтованими та
засновані на нормах права.

Підсумовуючи наведені положення
діючого законодавства, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
доводи, викладені в апеляційній скарзі
знайшли своє підтвердження,
оскаржувана Постанова постановлено
судом першої інстанції з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання по суті.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. 4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на Постанову
Черкаського Окружного
адміністративного суду міста Києва від
11 жовтня 2013 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 жовтня 2013 року -
скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі міста Києва
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 27.04.2012 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 27.04.2012 року.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Постанови виготовлено 14
жовтня 2014 року)

Головуючий суддя

Аліменко В.О.

Судді:

Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.