Справа № 2а-31/12/0970
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/61731/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі
Івано-Франківської області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 17
січня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 листопада 2013 року у справі за
позовом прокурора м. Коломия
Івано-Франківської області в інтересах
держави в особі Управління Пенсійного
фонду України в м. Коломиї та
Коломийському районі
Івано-Франківської області до
закритого акціонерного товариства
"Прикарпаття" про стягнення витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,

в с т а н о в и л а:

Прокурор м. Коломиї Івано-Франківської
області звернувся до суду в інтересах
Управління Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі з
позовом до закритого акціонерного
товариства «Прикарпаття» про
стягнення заборгованості з
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах в сумі
10106,83 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що за
листопад 2011 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду України виплачено
пільгові пенсії громадянам, які
працювали у ЗАТ «Прикарпаття» в сумі 2924
грн. - за списком № 1 та в сумі 7182,55 грн. -
за списком № 2, у зв'язку з чим
відповідачу було направлено
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». Однак, ЗАТ
«Прикарпаття» зазначені витрати Фонду
не відшкодував, внаслідок чого
утворився борг за вказаний період у
сумі 10106,83 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 17
січня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 05 листопада
2013 року, позов задоволено частково:
стягнуто з закритого акціонерного
товариства «Прикарпаття» на користь
Управління Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі
Івано-Франківської області
заборгованість з відшкодування витрат
на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах за
листопад 2011 року в сумі 9045,30 грн.; в
іншій частині у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі
Івано-Франківської області із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог у позовному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ЗАТ «Прикарпаття» є
юридичною особою, зареєстрований як
платник страхових внесків в Управлінні
Пенсійного фонду України в м. Коломия
та є платником збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі на
адресу відповідача надіслано
розрахунки фактичних витрат на виплату
до доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій
призначених відповідно до підпунктів
«а», «б-з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», згідно з якими
відповідач зобов'язаний сплатити такі
витрати в сумі 10106,83 грн. Однак,
відповідачем у передбачені строки не
здійснено відшкодування сум понесених
позивачем витрат на виплату і доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах за листопад 2011 року.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що закрите акціонерне
товариство "Прикарпаття" не може
відповідати за зобов'язаннями
Ковалівського колективного
підприємства «Меткабель», під час
роботи в якому ОСОБА_2, ОСОБА_3 набули
трудового стажу, що дає право на
призначення та виплату пенсій за віком
на пільгових умовах, у відповідності до
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки саме
підприємство на якому працювали
зазначені особи зобов'язане
здійснювати відшкодування понесених
позивачем витрат на виплату та
доставку таких пенсій.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, вважаючи при цьому за
необхідне зазначити наступне.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058-IV)
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, роботах з особливо
шкідливими й важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах з
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного
забезпечення через такі фонди особам,
зазначеним в абзаці першому цього
пункту, пенсії призначаються за
нормами Закону № 1058-IV в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом № 1788-XII. У
цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону №
1058-IV.

При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до ПФУ плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів
«в»-«е» та «ж» статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Розрахунки сум відшкодування
розраховуються відповідно до
підпункту 6.1 Інструкції «Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками і
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в Пенсійний фонд України»,
затвердженої Постановою правління
Пенсійного фонду України 19.12.2003 № 21-1
(далі - Інструкція).

Згідно з п. 6.4 Інструкції розмір сум до
відшкодування за поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону №1058, які надсилаються
підприємствам до 20 січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Відповідно до п. 6.3 Інструкції у разі
ліквідації або зміни власника
підприємства суми витрат на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів «а» - «б» статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», Пенсійному фонду
вносять правонаступники.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Господарського
кодексу України, у разі поділу суб'єкта
господарювання усі його майнові права
й обов'язки переходять за роздільним
актом (балансом) у відповідних частках
до кожного з нових суб'єктів
господарювання, що утворені внаслідок
цього поділу. У разі виділення одного
або кількох нових суб'єктів
господарювання до кожного з них
переходять за роздільним актом
(балансом) у відповідних частках
майнові права і обов'язки
реорганізованого суб'єкта.

У разі поділу суб'єкта господарювання
усі його майнові права й обов'язки
переходять за роздільним актом
(балансом) у відповідних частках до
кожного з нових суб'єктів
господарювання, що утворені внаслідок
цього поділу. У разі виділення одного
або кількох нових суб'єктів
господарювання до кожного з них
переходять за роздільним актом
(балансом) у відповідних частках
майнові права і обов'язки
реорганізованого суб'єкта.

Отже, відшкодування фактичних витрат
на виплату і доставку пільгових пенсій
проводиться відповідно до роздільного
акта (балансу).

Судами встановлено, що 11.03.1994
Конференцією орендарів Коломийського
орендного підприємства «Прикарпаття»
дано згоду Ковалівському філіалу на
від'єднання і створення на його базі
окремого підприємства.

Згідно з наказом Коломийського
орендного підприємства «Прикарпаття»
від 27.04.1994 №12 створено комісію по
розподілу майна між цим підприємством
та Ковалівським філіалом.

На підставі наказу Коломийського
орендного підприємства «Прикарпаття»
від 29.04.1994 №67-к звільнено з 30.04.1994 по
переводу до Ковалівського
колективного підприємства «Меткабель»
працівників Ковалівського філіалу, в
тому числі ОСОБА_2, ОСОБА_3

Коломийським орендним підприємством
«Прикарпаття» передано Ковалівському
колективному підприємству «Меткабель»
все майно, яким користувався
Ковалівський філіал, про що 31.05.1994
складено відповідні акти, розподільчий
баланс.

Ковалівське колективне підприємство
«Меткабель» внаслідок реорганізації
Коломийського орендного підприємства
«Прикарпаття» набуло прав
правонаступника в частині отриманого
внаслідок реорганізації майна за
розподільчим балансом.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів погоджується із висновками
судів попередніх інстанцій, що частка
відшкодування витрат на доставку
пільгових пенсій визначається
виключно на пропорційній основі,
виходячи з об'єму переданих майнових
прав й обов'язків, відповідно до
розподільчого балансу, а тому закрите
акціонерне товариство "Прикарпаття" не
може відповідати за зобов'язаннями
Ковалівського колективного
підприємства «Меткабель», під час
роботи у якому ОСОБА_2, ОСОБА_3 набули
трудового стажу, що дає право на
призначення та виплату пенсій за віком
на пільгових умовах.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі
Івано-Франківської області відхилити,
а постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 17
січня 2012 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 05 листопада 2013 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: