Справа № 826/10038/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 вересня 2014 року № 826/10038/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Погрібніченка І.М., суддів Іщука І.О.,
Шулежка В.П., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справуза позовом
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк
«Хрещатик»доДержавної виконавчої
служби Українитреті особи, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи»,
Приватне акціонерне товариство
«Креатив»про скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії, -
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11 липня 2014 року до Окружного
адміністративного суду м. Києва
звернулось Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«Хрещатик» (далі - ПАТ «КБ «Хрещатик»,
позивач) з адміністративним позовом
про:

1) скасування постанови державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Юхименко О.С. про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження ВП 41961483 від 08.02.2014 р.,
зареєстрованої 11.02.2014 р. за № 14176503 - в
частині накладення арешту на
заставлене майно, а саме рухоме майно:

- комбайни зернозбиральні CHALLENGER СН670В,
2009 року випуску, в кількості 5 одиниць
(номери державної реєстрації 15669 ВІ, 15670
ВІ, 15661 ВІ, 15668 ВІ, 15667 ВІ);

- зерно ярої пшениці 3 класу врожаю 2013
року в кількості 370 т., заставною
вартістю 462 500 грн., зерно ярого ячменю 3
класу врожаю 2013 року в кількості 6 440 т.,
заставною вартістю 8 050 000,00 грн., зерно
вівсу 3 класу врожаю 2013 року в кількості
50 т., заставною вартістю 45 000 грн., зерно
гороху 2 класу врожаю 2013 року в
кількості 460 т., заставною вартістю 726 800
грн.;

- ячмінь 3 класу у кількості 11 200 т.,
балансовою вартістю 1 250 грн./т.,
загальною балансовою вартістю 14 000 000
грн.;

- майнові права на грошові кошти, які
надійдуть на поточний рахунок ТОВ «АПК
Докучаєвські чорноземи», відкритий в
Полтавському регіональному відділенні
ПАТ КБ «Хрещатик», в загальній сумі 18 465
000 дол. США по контрактам від 03.07.2012 р. №
Р105617, від 28.02.2013 р. № Р107274, № Р107275, №
Р107276, укладеними з компанією «Вunge SA»
(Швейцарія);

2) звільнення з-під арешту заставленого
майна, що належить ТОВ «Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи»
(ідентифікаційний код за ),
Полтавська обл., м. Карлівка, вул.
Великотирнівська, буд. 51, а саме рухоме
майно:

- комбайни зернозбиральні CHALLENGER СН670В,
2009 року випуску, в кількості 5 одиниць
(номери державної реєстрації 15669 ВІ, 15670
ВІ, 15661 ВІ, 15668 ВІ, 15667 ВІ);

- зерно ярої пшениці 3 класу врожаю 2013
року в кількості 370 т., заставною
вартістю 462 500 грн., зерно ярого ячменю 3
класу врожаю 2013 року в кількості 6 440 т.,
заставною вартістю 8 050 000,00 грн., зерно
вівсу 3 класу врожаю 2013 року в кількості
50 т., заставною вартістю 45 000 грн., зерно
гороху 2 класу врожаю 2013 року в
кількості 460 т., заставною вартістю 726 800
грн.;

- ячмінь 3 класу у кількості 11 200 т.,
балансовою вартістю 1 250 грн./т.,
загальною балансовою вартістю 14 000 000
грн.;

- майнові права на грошові кошти, які
надійдуть на поточний рахунок ТОВ «АПК
Докучаєвські чорноземи», відкритий в
Полтавському регіональному відділенні
ПАТ КБ «Хрещатик», в загальній сумі 18 465
000 дол. США по контрактам від 03.07.2012 р. №
Р105617, від 28.02.2013 р. № Р107274, № Р107275, №
Р107276, укладеними з компанією «Вunge SA»
(Швейцарія).

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва про відкриття провадження
в адміністративній справі від 15 липня
2014 року до участі у справі в якості
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
залучено Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи» (далі
- ТОВ «Агропромислова компанія
Докучаєвські чорноземи», третя особа 1).

22 липня 2014 року протокольною ухвалою до
участі у справі в якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору залучено Приватне
акціонерне товариство «Креатив» (далі -
ПрАТ «Креатив», третя особа 2).

12 серпня 2014 року в судовому засіданні
протокольною ухвалою замінено
неналежного відповідача - Відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України на
належного відповідача - Державну
виконавчу службу України (далі - ДВС
України, відповідач).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
діями відповідача порушені його права
як заставодержателя, адже ПАТ «КБ
«Хрещатик» має пріоритетне право на
задоволення забезпечених заставою
вимог за рахунок предмета застави
перед іншими особами.

Позивач стверджує, що наявність арешту
предметів застави заважає банку, як
пріоритетному обтяжувачу, реалізувати
своє право на першочергове задоволення
своїх вимог шляхом звернення стягнення
на предмет застави у спосіб, обраний
ним на власний розсуд, виходячи із
діючого законодавства України та умов
кредитних договорів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги повністю
підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач своїми правами на подання
заперечень проти адміністративного
позову, пояснень, передбаченими
статтею 49 Кодексу адміністративного
судочинства України, не скористався.

Разом з тим, представник відповідача в
судовому засіданні від 22.07.2014 р. проти
позову заперечував, зокрема зазначив,
що доводи позивача, викладені в
позовній заяві, є хибними та суперечать
чинному законодавству, оскільки права
позивача як заставодержателя діями
щодо арешту заставного майна не
порушені, а сам арешт цього майна не
позбавляє права заставодержателя на
першочергове задоволення своїх вимог
внаслідок його подальшої реалізації.

Третя особа 1 в судовому засіданні від
12.08.2014 р. подала письмові пояснення, в
яких повідомила, що відповідно до
рішення господарського суду
Кіровоградської області від 20.08.2013 р. за
позовом ПрАТ «Креатив» до ТОВ АПК
«Докучаєвські чорноземи», ТОВ
«Соколівський консервний завод» про
стягнення збитків видано наказ від
18.09.2013 р. № 912/1141/13, на виконання якого
відділом примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України 08
лютого 2014 року винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження у ВП №
41961483.

Крім того, третя особа 1 повідомила, що
наказ господарського суду
Кіровоградської області не підлягає до
виконання, оскільки відповідно до умов
мирової угоди від 20.11.2013 р. ТОВ «АПК
Докучаєвські чорноземи» сплатило на
користь ПрАТ «Креатив» 48 992 777,275 грн., в
іншій частині відповідно до умов
пункту 4.4 сторони погодили припинити
зобов'язання ТОВ «АПК Докучаєвські
чорноземи» перед ПрАТ «Креатив» по
сплаті інших, ніж передбачені мировою
угодою, платежів внаслідок звільнення
(прощення боргу) відповідно до ст.605 ЦК
України.

Крім того, третя особа 1 зазначила, що
зобов'язання за кредитними договорами
№ 2-КЛ/2013 та № 3-КЛ/2013 на даний час не
виконані.

На думку третьої особи 1, оскільки вище
перелічене майно і майнові права
перебувають в заставі банківської
установи і зобов'язання перед банком за
кредитними договорами нею не виконані,
оскаржувана постанова державного
виконавця порушує права позивача як
Заставодержателя.

В судовому засіданні представник
третьої особи 1 позовні вимоги повністю
підтримав та просив їх задовольнити.

Третя особа 2 своїми правами на подання
пояснень, передбаченими статтею 49
Кодексу адміністративного судочинства
України, не скористалася, в судовому
засіданні представник третьої особи 2
проти позову заперечував.

Відповідно до вимог частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, в зв'язку з
неявкою в судове засідання 12.08.2014 р.
представника відповідача, суд дійшов
висновку про розгляд справи у
письмовому провадженні.

Розглянувши подані особами, які беруть
участь у справі документи і матеріали,
заслухавши пояснення їх представників,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк
«Хрещатик» є юридичною особою -
універсальною кредитною системною
установою, яка на підставі реєстрації в
НБУ № 172 від 19.05.1993 та НБУ № 158 від 11.10.2011
на право надання банківських послуг;
діє у всіх регіонах України і здійснює
комплексне обслуговування клієнтів -
резидентів і нерезидентів України - з
метою одержання прибутку на підставі
затвердженого Статуту та відповідно
Закону України «Про банки і банківську
діяльність».

Відповідач - Державна виконавча служба
України - центральний органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері організації
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб)
відповідно до законів. Основи
організації та діяльності відповідача
регламентовані Положенням про
Державну виконавчу службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 06.04.2011 № 385/2011, нормами
Закону України «Про державну виконавчу
службу» та іншими.

23 квітня 2013 року між ПАТ «Комерційний
банк «Хрещатик» (Банк) та ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» (Позичальник) був укладений
кредитний договір № 2-КЛ/2013 (із змінами
від 21.01.2014 р.), відповідно до якого Банк
надав кредит у формі відкличної
відновлюваної кредитної лінії з
лімітом у сумі 9 000 000,00 гривень, терміном
повернення 22.12.2014.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
2-КЛ/2013 від 23.04.2013 між позивачем
(Заставодержатель) та ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» (Заставодавець) були
укладені:

- 23.04.2013 договір застави
автотранспортних засобів № 3-ЗРМ/2013 (із
змінами), посвідчений приватним
нотаріусом Карлівського районного
нотаріального округу Полтавської
області ОСОБА_2, зареєстрований в
реєстрі за № 540, відповідно до умов
якого, в заставу Банку передано рухоме
майно - комбайни зернозбиральні марки
CHALLENGER СН670В, 2009 року випуску, в
кількості 5 одиниць (номери державної
реєстрації 15669ВІ, 15670ВІ, 15666ВІ, 15668ВІ,
15667ВІ), загальною заставною вартістю у
сумі 9 713 490,00 грн. (запис № 43 Витягу №
44545567 від 25.06.2014 з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна);

- 16.09.2013 договір застави зерна, яке
зберігається на власному складі
Заставодавця № 6-ЗРМ/2013, відповідно до
умов якого в заставу Банку передано
зерно ярої пшениці 3 класу врожаю 2013
року в кількості 370 т. заставною
вартістю 462 500 грн., зерно ярого ячменю 3
класу врожаю 2013 року в кількості 6 440 т.
заставною вартістю 8 050 000,00 грн., зерно
вівсу 3 класу врожаю 2013 року в кількості
50 т. заставною вартістю 45 000 грн., зерно
гороху 2 класу врожаю 2013 року в
кількості 460 т. заставною вартістю 726 800
грн. (запис № 53 витягу № 44545567 від 25.06.2014
з Державного реєстру обтяжень рухомого
майна).

26 липня 2013 року між ПАТ «Комерційний
банк «Хрещатик» (Банк) та ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» (Позичальник) був укладений
кредитний договір № 3-КЛ/2013 (із змінами),
відповідно до якого Банк надав кредит у
формі відкличної відновлюваної
кредитної лінії з лімітом у сумі 14 000
000,00 гривень, терміном повернення 22.12.2014.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
3КЛ/2013 від 26.07.2013 між позивачем
(Заставодержатель) та ТОВ
«Агропромислова компанія Докучаєвські
чорноземи» (Заставодавець) були
укладені:

- 26.07.2013 договір застави зерна, яке
зберігається на власному складі
Заставодавця № 5-ЗРМ/2013, відповідно до
умов якого в заставу Банку передано
ячмінь 3 класу у кількості 11 200 т.
балансовою вартістю 1 250 грн./т.
загальною балансовою вартістю 14 000 000
грн. (запис № 47 Витягу № 44545567 від 25
червня 2014 року з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна);

- 26.07.2013 договір застави майнових прав
на кошти на поточному рахунку № 3-ЗМП/2013
(із змінами), відповідно до умов якого в
заставу Банку передано майнові права
на грошові кошти, які надійдуть на
поточний рахунок ТОВ «АПК Докучаєвські
чорноземи», відкритий в Полтавському
регіональному відділенні ПАТ «КБ
«Хрещатик», в загальній сумі 18 465 000 дол.
США по контрактам від 03.07.2012 № Р105617, від
28.02.2013 № Р107274, № Р107275, № Р107276,
укладеними з компанією «Вunge SA»
(Швейцарія) (запис № 48 Витягу № 44545567 від
25.06.2014 з Державного реєстру обтяжень
рухомого майна);

- 16 вересня 2013 року договір застави
зерна, яке зберігається на власному
складі Заставодавця № 7-ЗРМ/2013
(наступна застава - договір застави
зерна № 6-ЗРМ/2013), відповідно до умов
якого в заставу Банку передано: зерно
ярої пшениці 3 класу врожаю 2013 року в
кількості 370 т. заставною вартістю 462 500
грн., зерно ярого ячменю 3 класу врожаю
2013 року в кількості 6 440 т. заставною
вартістю 8 050 000,00 грн., зерно вівсу 3
класу врожаю 2013 року в кількості 50 т.
заставною вартістю 45 000 грн., зерно
гороху 2 класу врожаю 2013 року в
кількості 460 т. заставною вартістю 726 800
грн.(запис № 54 Витягу № 44545567 від 25.06.2014 з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна).

Також, колегією суддів встановлено, що
рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 20.08.2013
задоволено позов про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропромислова
компанія Докучаєвські чорноземи» на
користь ПрАТ «Креатив» 60 300 139,7 грн.
збитків та 68 820,00 грн. судового збору.

На виконання даного рішення виданий
наказ господарського суду
Кіровоградської області від 18.09.2013 №
912/1141/13.

За заявою уповноваженого представника
ПрАТ «Креатив» про прийняття до
виконання та відкриття виконавчого
провадження від 31.01.2014 р. № 97-10
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Юхименко О.С. 08 лютого 2014 року відкрито
виконавче провадження ВП № 41961483 з
примусового виконання наказу
господарського суду Кіровоградської
області № 912/1141/13, виданого 18.09.2013 про
стягнення з ТОВ «АПК Докучаєвські
чорноземи» на користь ПрАТ «Креатив» 60
300 139,70 грн. збитків, а також 68 820,00 грн.
судового збору. Згідно заяви від 31.01.2014
№ 97-10 за підписом представника ПрАТ
«Креатив» Усатенка В.Ю., на виконання
рішення господарського суду
Кіровоградської області від 20.08.2013, на
підставі якого видано наказ від 18.09.2013
№ 912/1141/13, боржником перераховано
частину коштів у сумі 48 992 777,28 грн. та
залишок заборгованості за даним
виконавчим документом складає 11 376 182,42
грн.

Також, 08.02.2014 відповідачем винесена
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, якою накладено арешт на все
рухоме та нерухоме майно, що належить
боржнику: ТОВ «Агропромислова компанія
Докучаєвські чорноземи» у межах суми
звернення стягнення: 11 376 182,42 грн. (далі -
оскаржувана постанова).

Також, 22 травня 2014 року державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Юхименко О.С. винесено
постанову про арешт коштів боржника:
ТОВ «Агропромислова компанія
Докучаєвські чорноземи».

Незгода з постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 08.02.2014 р. та
необхідністю вчинення відповідачем
певних дій обумовила позивача
звернутись до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані особами, які беруть участь у
справі докази та пояснення, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів не
погоджується з доводами Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Хрещатик», виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України,
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), Закону України «Про державну
виконавчу службу» від 24 березня 1998 року
№ 202/98-ВР (далі - Закон № 202/98-ВР), Закону
України «Про виконавче провадження»
від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV (далі - Закон №
606-XIV), Закону України «Про заставу» від
02 жовтня 1992 року № 2654-XII (далі - Закон №
2654-XII).

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, колегія суддів
виходить з наступного.

Згідно з статтею 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені нормами Закону України «Про
виконавче провадження».

У відповідності до ст. 1 Закону № 606-XIV (в
редакції чинній в момент виникнення
спірних правовідносин) виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Статтею 11 Закону № 606-XIV регламентовані
обов'язки і права державних виконавців,
зокрема, державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії
(ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV).

У відповідності до п. п. 5, 6 ч. 3 ст. 11
вказаного Закону державний виконавець
у процесі здійснення виконавчого
провадження має право, зокрема,
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку; накладати арешт на кошти та
інші цінності боржника, зокрема на
кошти, які перебувають на рахунках і
вкладах у банках, інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах,
а також опечатувати каси, приміщення і
місця зберігання грошей.

Зазначені норми кореспондуються із
положеннями Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України 02.04.2012 № 512/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802.

Загальний порядок звернення стягнення
на майно боржника визначений главою 4
Закону України «Про виконавче
провадження».

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 52
Закону № 606-XIV звернення стягнення на
майно боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.

Статтею 54 Закону № 606-XIV визначено, що
звернення стягнення на заставлене
майно в порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які
не є заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями, державний
виконавець повідомляє
заставодержателю не пізніше
наступного дня після накладення арешту
на майно або якщо йому стало відомо, що
арештоване майно боржника перебуває в
заставі, та роз'яснює заставодержателю
право на звернення до суду з позовом
про зняття арешту із заставленого
майна.

Спори, що виникають під час виконавчого
провадження щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом.

Відповідно до ст. 57 Закону № 606-XIV арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення.

Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема, винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Копії постанови, якою накладено арешт
на майно боржника та оголошено
заборону на його відчуження, державний
виконавець надсилає органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

З аналізу наведених норм вбачається, що
після відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
повинен у повному обсязі вчиняти
виконавчі дії, направлені, в першу
чергу, саме на виконання виконавчого
документа, в тому числі, здійснювати
накладення арешту на майно боржника.

Звернення стягнення на майно боржника
складається з певних етапів, а саме -
арешт, вилучення та примусова
реалізація. Законом передбачено, що
звернення стягнення на заставлене
майно за виконавчими документами в
порядку примусового виконання
здійснюється у першу чергу для
задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

У разі накладання арешту на заставлене
майно або якщо державному виконавцю
стало відомо, що арештоване майно
боржника перебуває в заставі, він, у
визначений строк, зобов'язаний
повідомити про це заставодержателя та
роз'яснити останньому його право на
звернення до суду з позовом про зняття
арешту із заставленого майна. Законом
передбачений порядок арешту майна
боржника, а саме, винесення відповідної
постанови або складання відповідного
акту. Арештоване майно передається на
відповідальне зберігання певним
особам.

Під час дослідження у якості доказів у
справі матеріалів виконавчого
провадження № 41961483, судом встановлено,
що державним виконавцем проведені всі
належні виконавці дії щодо примусового
виконання наказу господарського суду
Кіровоградської області № 912/1141/13,
виданого 18.09.2013 про стягнення з ТОВ «АПК
Докучаєвські чорноземи» на користь
ПрАТ «Креатив» 60 300 139,70 грн. збитків, а
також 68 820,00 грн. судового збору.
Зокрема, відкрито виконавче
провадження № 41961483, накладено арешт на
все рухоме та нерухоме майно, що
належить боржнику відповідними
постановами від 08.02.2014, направлені
запити до відповідних органів щодо
виявлення майна боржника.

У матеріалах виконавчого провадження
відсутні докази щодо проведення
подальшого звернення стягнення на
майно боржника.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на те, що арештом на
заставлене майно порушені його права
як заставодержателя, а саме: його право
на реалізацію заставленого майна або
отримання права власності на нього та
на ст. 20 Закону України «Про заставу» та
ст. 54 Закону України «Про виконавче
провадження», з огляду на наступне.

Ні Закон України «Про виконавче
провадження», ані Закон України «Про
заставу» не забороняють накладення
арешту на заставлене майно боржника.
Арешт - це один із етапів звернення
стягнення на майно боржника. У даному
випадку, сам по собі арешт на
заставлене майно не порушує права
заставодержателя на задоволення своїх
вимог, за відсутності факту вчинення
державним виконавцем дій, спрямованих
на реалізацію заставленого майна. Крім
цього, не порушуються права
заставодержателя, визначені ст. 20
Закону України «Про заставу».

Також, згідно вказаної вище норми
закону заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

У разі ліквідації юридичної особи
заставодавця заставодержатель набуває
право звернення стягнення на
заставлене майно незалежно від
настання строку виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою.

Звернення стягнення на заставлене
майно здійснюється за рішенням суду
або третейського суду, на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
інше не передбачене законом або
договором застави. Звернення стягнення
на заставлене майно державного
підприємства (підприємства, не менше
п'ятдесяти відсотків акцій (часток,
паїв) якого є у державній власності)
здійснюється за рішенням суду.

Під час судового розгляду справи,
позивачем суду не було доведено той
факт, що у нього виникло право на
звернення стягнення на заставлене
майно третьої особи 1, тобто не надано
ані рішення суду або третейського суду,
ані виконавчого напису нотаріуса, ані
іншого документу, який би
підтверджував цей факт.

Відповідно до умов кредитних договорів
№ 2-КЛ/2013 від 23.04.2013 (із змінами
додатковий договір № 2 від 21.01.2014)
термін повернення кредитних коштів (9 000
000,00 грн.) є 22.12.2014 (пп. 11 п. 1 Договору); №
3-КЛ/2013 від 26.07.2013 (із змінами додатковий
договір № 3 від 21.01.2014) термін
повернення кредитних коштів (14 000 000,00
грн.) є 22.12.2014 (пп. 11 п. 1 Договору).

Згідно з умовами договорів застави
визначено, що заставодержатель набуває
права звернення стягнення на
заставлене майно у випадку, якщо у
момент настання строку виконання
будь-якого зобов'язання, передбаченого
кредитним договором, це зобов'язання не
буде виконано, а також у разі
невиконання Заставодавцем своїх
зобов'язань за цим договором та/або
недійсності його запевнень та
гарантій.

Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється Заставодержателем на
свій розсуд одним із таких способів: на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса, або в позасудовому
порядку згідно Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень».

При застосуванні позасудового порядку
звернення стягнення на предмет застави
Заставодержатель за 30 днів попереджає
Заставодавця про задоволення своїх
вимог за рахунок предмета застави і
якщо протягом цього строку
зобов'язання, забезпечені цією
заставою не будуть виконані на свій
розсуд задовольняє свої вимоги одним
із таких способів:

- приймає у власність предмет застави в
рахунок погашення зобов'язань,
забезпечених цією заставою;

- від імені Заставодавця продає предмет
застави третім особам і спрямовує
отримані Кошти на задоволення своїх
вимог;

- надає Заставодавцю згоду на
реалізацію предмета застави третім
особам за умови, що кошти, виручені від
його реалізації, будуть направлені на
погашення зобов'язань забезпечених
цією заставою.

Отже, вбачається, що при накладенні
арешту на заставлене майно право
заставодержателя на задоволення його
вимог за рахунок заставленого майна
вважається порушеним за умови
невиконання заставодавцем вимог за
забезпеченим зобов'язанням; захисту
підлягає лише порушене право, а не
право, яке може бути порушеним у
майбутньому.

Суд зауважує, що позивач не надав суду
доказів настання заставного випадку
згідно договорів застави та доказів,
які б підтверджували звернення ним
стягнення на заставне майно.

Крім того, позивачем не наведено та не
надано суду доказів невиконання ТОВ
«АПК Докучаєвські чорноземи»
зобов'язань за кредитними договорами №
2-КЛ/2013 від 23.04.2013, № 3-КЛ/2013 від 26.07.2013 (із
змінами та доповненнями).

Колегія суддів також вважає, що арешт
майна ТОВ «АПК Докучаєвські чорноземи»
не порушує чи обмежує права позивача на
задоволення його вимог за кредитними
договорами, з огляду на наступне.

Як вже зазначалося, у теперішній час
відповідачем не вчиняються дії щодо
проведення подальшого звернення
стягнення на заставлене майно, тобто не
проводиться оцінка майна та його
реалізація. До того ж, у примусовому
порядку реалізація заставленого майна
не може бути здійснена, оскільки у
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна 02.10.2008 зареєстроване приватне
обтяження згідно договору застави та
заборона на відчуження.

Крім цього, аналіз вимог ст. 54 Закону
України «Про виконавче провадження»
доводить, що звернення стягнення на
заставлене майно за виконавчими
документами в порядку примусового
виконання здійснюється у першу чергу
для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Частина 6 ст. 54 зазначеного Закону
встановлює, що за рахунок коштів, що
надійшли від реалізації заставленого
майна, здійснюються утримання,
передбачені ст. 43 цього Закону, після
чого кошти використовуються для
задоволення вимог заставодержателя.

У разі якщо заставодержатель не є
стягувачем у виконавчому провадженні,
йому виплачуються кошти після
належного підтвердження права на
заставлене майно. У разі задоволення в
повному обсязі вимог заставодержателя
залишок коштів використовується для
задоволення вимог інших стягувачів у
порядку, встановленому цим Законом.

Зміст правової норми вказує, що за
рахунок коштів, що надійшли від
реалізації заставленого майна, в першу
чергу задовольняються вимоги
заставодержателя, а вже потім
задовольняються вимоги інших
стягувачів за рахунок решти коштів.

Разом з тим, колегія суддів приймає до
уваги посилання позивача на те, що
відповідач повинен був повідомити
заставодержателя про арешт, але не
зробив цього, чим порушив його права, та
одночасно зазначає, що неправомірність
дій відповідача щодо неповідомлення
заставодержателя про арешт
заставленого майна не є предметом
розгляду по цій справі та не впливає на
правомірність накладання арешту на
майно боржника, відповідно не може бути
підставою для скасування постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження від 08.02.2014.

За таких обставин, колегією суддів
встановлена відсутність порушеного
права чи інтересу позивача під час
накладання відповідачем арешту на
вказане майно, яке знаходиться під його
заставою, захист якого б полягав у
скасуванні постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 08.02.2014 та
звільнення з-під арешту заставленого
майна.

Таким чином, на переконання колегії
суддів, відповідач виконував свої
обов'язки, тобто здійснював заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання судового наказу, у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і Законом № 606-XIV.

За вказаних обставин, позовні вимоги є
необґрунтованими, а отже відсутні
законні підстави для їх задоволення.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими статтею 86
Кодексу адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників осіб, які беруть участь у
справі, вважає, що позовні вимоги є
необґрунтованими, в зв'язку із чим, в
задоволенні адміністративного позову
необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відшкодування судового збору
позивачам не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст.
158-163, ст. 167, ст. 181, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Хрещатик» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Головуючий суддя
І.М. Погрібніченко

Судді:
І.О. Іщук

В.П. Шулежко