Справа № 569/15460/14-а
Суддя: Ковальов І.М. І. М.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2014 року
Рівненський
міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділу Державної автомобільної
інспекції УМВС України в Рівненській
області, інспектора ДПС ВДАІ м.Рівне
Нікітчука Сергія Миколайовича про
визнання дій неправомірними,
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення,
стягнення судових витрат,-

в с т а н
о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до
Відділу Державної автомобільної
інспекції УМВС України в Рівненській
області, інспектора ДПС ВДАІ м.Рівне
Нікітчука Сергія Миколайовича про
скасування постанови у справі про
адміністративне правопорушення
звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач
заявлені позовні вимоги повністю
підтримав. Просить суд їх задоволити та
визнати дії інспектор ДПС ВДАІ м.Рівне
Нікітчука С,М. по складанню протоколу
про адміністративне правопорушення
серії АБ2 №064855 від 17 вересня 2014 року
неправомірними; визнати незаконною і
скасувати постанову про накладення
адміністративного стягнення серії АБ2
№003520 від 17 вересня 2014 року; стягнення
на його користь судових витрат по
справі, а саме сплаченого судового
збору в розмірі 73,08 грн. з підстав,
викладених у позовній заяві,
посилаючись на ті обставини, що в його
діях відсутній склад
адміністративного правопорушення.

Вважає, що він ніяким чином не порушив
закону, а протокол та постанова про
накладення адміністративного
стягнення на нього складено не
правомірно. Крім того, при накладенні
адміністративного стягнення мають
враховуватися обставини, що
пом'якшують відповідальність ст. 33
КУпАП.

В судове засідання представник
відповідача ВДАІ УМВС України в
Рівненській області та відповідач
Нікітчук С.М. не з'явились. Про день та
час розгляду справи повідомлялись
судовими повістками. Причин своєї
неявки суду не повідомили, заяв чи
клопотань про перенесення розгляду
справи до суду не подавали.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, всебічно та повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

У відповідності до ст.107 КАС України
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права
у сфері публічно-правових відносин.

Судом встановлено такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з дослідженої в
судовому засіданні постанови по справі
про адміністративне правопорушення
серії АБ2 №003520 від 17 вересня 2014 року,
складеної інспектором ДПС ВДАІ м.Рівне
Нікітчуком С.М., 17 вересня 2014 року о 12
год. 38 хв. в м.Рівне по вул.Ст.Банедри -
Кн.Ольги водій Нікітчук С.М. керував
автомобілем марки Деу Ланос д.н. НОМЕР_2
не виконав вимогу світлофора, проїхав
перехрестя на заборонений сигнал
світлофора «червоний», чим порушив
п.8.7.3. (е) Правил дорожнього руху
України. Ураховуючи, що ОСОБА_1 скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та керуючись
положеннями статті 14-1, частин п'ятої,
шостої статті 258 та статті 283 КУпАП,
Постановив: Притягнути ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності і
накласти на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу на суму 425
грн.

Як вбачається з пояснень позивача,
свою вину у вчиненні інкримінованого
адміністративного правопорушення він
не визнав та пояснив, що будь-яких
порушень правил дорожнього руху ним
допущено не було. Будь-яких доказів
вчинення ним адміністративного
правопорушення інспектором ні на його
вимогу, ні суду надано не було. Крім
того пояснив, що посилання інспектора
ДАІ на ті обставини, що він порушив
вимоги дорожнього знаку 8.7.3. (е) ПДР
України є надуманими та
безпідставними.

Вважає, що даними обставинами він
доводить свою правоту та те, що
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.122 КУпАП він не
вчиняв, а винесена інспектором
постанова є незаконною, оскільки у
даному випадку відсутній склад
адміністративного правопорушення,
через відсутність належних доказів
порушення ним вимог КУпАП та ПДР
України.

Суд вважає, що дії позивача були
невірно кваліфіковані працівником ДАІ,
а саме позивачем не було допущено
порушень вимог ч.2 ст.122 КУпАП.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачено
відповідальність за порушення водіями
транспортних засобів правил проїзду
перехресть, зупинок транспортних
засобів загального користування,
проїзд на заборонний сигнал світлофора
або жест регулювальника, порушення
правил обгону і зустрічного роз'їзду,
безпечної дистанції або інтервалу,
розташування транспортних засобів на
проїзній частині, порушення правил
руху автомагістралями, користування
зовнішніми освітлювальними приладами
або попереджувальними сигналами при
початку руху чи зміні його напрямку,
використання цих приладів та їх
переобладнання з порушенням вимог
відповідних стандартів, користування
водієм під час руху транспортного
засобу засобами зв'язку, не обладнаними
технічними пристроями, що дозволяють
вести перемови без допомоги рук (за
винятком водіїв оперативних
транспортних засобів під час виконання
ними невідкладного службового
завдання), а так само порушення правил
навчальної їзди.

Як було встановлено в судовому
засіданні та пояснив позивач, 17 вересня
2014 року позивач, рухаючись на
транспортному засобі марки Деу Ланос
номерний знак НОМЕР_2 по вул.Ст.Бандери
в м.Рівне, виїхав на регульоване
перехрестя вулиць Ст.Бандери та
Кн.Ольги, на сигнал світлофора, що
дозволяє рух «зелений» для здійснення
повороту ліворуч. Виконуючи вимоги
п.16.1. ПДР пропустив транспортні засоби,
що рухалися в зустрічному напрямку і
закінчив проїзд перехрестя. При
закінчення маневру позивач побачив, як
дублюючий світлофор змінив колір на
жовтий, а потім на червоний. Але він,
керуючись п.6.8. ПДР України продовжив
рух, а після чого він був зупинений
інспектором ДПС Нікітчуком С.М.

Відповідно до п.16.8. ПДР України водій,
який виїхав на перехрещення проїзних
частин згідно із сигналом світлофора,
що дозволяє рух, повинен виїхати у
наміченому напрямку незалежно від
сигналів світлофора на виїзді. Проте,
якщо на перехрестях перед світлофорами
на шляху руху водія є дорожня розмітка
1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62
«місце зупинки», він повинен
керуватися сигналами кожного
світлофора. Оскільки даних знаків на
шляху позивача не було, він був
зобов'язаний виконати завершення
маневру.

Відповідно до п.8.11 ПДР України водіям,
які в разі ввімкнення жовтого сигналу
або підняття регулювальником руки
вгору не можуть зупинити транспортний
засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10
цих Правил, не вдаючись до екстреного
гальмування, дозволяється рухатися
далі за умови забезпечення безпеки
дорожнього руху.

В судовому засіданні не знайшло своє
підтвердження викладене в постанові по
справі про адміністративне
правопорушення допущене позивачем
порушення правил дорожнього руху,
зокрема відсутні будь-які докази, які б
підтверджували дані обставини.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні
пояснення інших учасників дорожнього
руху, безпосередньо водіїв
транспортних засобів, які рухались
попереду та позаду транспортного
засобу позивача, пояснення інших
учасників дорожнього руху які були
очевидцями даної події.

Перевіривши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, та
використовуючи визначений статтею 62
Конституції України принцип,
відповідно до якого усі сумніви щодо
доведеності вини особи, тлумачаться на
її користь, суд вважає, що матеріали
справи не містять безсумнівних доказів
тих обставин, що ОСОБА_1 скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України,
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, однак
представник відповідача ВДАІ УМВС
України в Рівненській області та
відповідач - інспектор ВДАІ Нікітчук
С.М. в судове засідання не з'явилися,
письмових заперечень з поданням
належних та допустимих доказів про те,
що позивач порушив правила дорожнього
руху не надав.

Враховуючі вище викладене, суд
вважає, що відповідачем не доказано
правомірності свого рішення, а
позивачем вони спростовані, тому з цих
підстав в діях позивача відсутній
склад адміністративного
правопорушення, передбачений ч.2 ст.122
КУпАП.

З наведених фактів випливає, що
уповноваженою особою інспектором ДПС
ВДАІ м.Рівне Нікітчуком С.М., всупереч
положенням ст.ст.245, 251 КУпАП не було
з'ясовано повно і об'єктивно обставин
справи, а відтак чи винен він у вчиненні
даного правопорушення, чи є в його діях
склад адміністративного
правопорушення, чи підлягає він
притягненню до адміністративної
відповідальності.

Крім того, слід зазначити, що
інспектором ДПС ВДАІ м.Рівне
Нікітчуком С.М. було проігноровано
вимоги чинного законодавства щодо
складання постанови по справі про
адміністративне правопорушення, а
саме: не відібрано пояснень у свідків,
які були іншими учасниками дорожнього
руху, інспектором не було відібрано
письмових пояснень і зауважень щодо
змісту постанови.

Також суд вважає, що у відповідності
до ст.33 КУпАП при накладенні
адміністративного стягнення повинно
враховуватись уповноваженою особою
характер вчиненого правопорушення,
особу порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність порушника.

Однак, як вбачається з вищезазначеної
постанови по справі про
адміністративне правопорушення,
інспектором ДПС ВДАІ м.Рівне
Нікітчуком С.М. при накладенні на
позивача адміністративного стягнення
не була з'ясована жодна з
вищезазначених обставин і як наслідок
постанова винесена не об'єктивно та
упереджено.

Судом встановлено, що постанова є
незаконною та такою, що винесена з
грубим порушенням норм матеріального
та процесуального права, оскільки
відповідно до ст.245 КУпАП одним із
завдань провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Відповідно до ст.268 КУпАП справа
розглядається у присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
справу може бути розглянуто лише у
випадках, коли є достатні дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст.247 п.1 КУпАП,
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за таких обставин:
відсутність події і складу
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до вимог ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України
компетенція адміністративних судів не
поширюється на публічно-правові
справи: про накладення
адміністративних стягнень, тобто ці
справи підлягають розгляду у судах
загальної юрисдикції у порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладені обставини у
їх сукупності, зазначені положення
Конституції України, а також положення
чинного законодавства, норми Кодексу
України про Адміністративні
Правопорушення, п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ" від 06 березня 2008 року №2, суд
прийшов до висновку, що заявлені
позовні вимоги позивача в частині
визнання незаконною та скасування
постанови про накладення
адміністративного стягнення знайшли
своє підтвердження, є обгрунтованими,
доведеними і такими, що підлягають до
повного задоволення.

Що стосується позовних вимог в
частині визнання дій інспектора ДПС
ВДАІ м.Рівне Нікітчука С.М. по складанню
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АБ2 №064855 від 17
вересня 2014 року неправомірними, то
протокол про адміністративне
правопорушення - це процесуальний
документ у справі про адміністративне
правопорушення, який не впливає на
права і свободи осіб, не являється
рішенням суб'єкта владних повноважень
в розумінні КАС України, а тому не може
бути предметом оскарження в суді.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема: спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Нормативно-правовий акт - це офіційний
письмовий документ, який породжує
певні правові наслідки, спрямований на
регулювання тих чи інших суспільних
відносин і має обов'язковий характер
для їх суб'єктів.

Правовий акт індивідуальної дії
породжує права й обов'язки тільки в
того суб'єкта (чи визначеного цим актом
певного кола суб'єктів), якому (яким)
його адресовано.

Відповідно до Роз'яснень Президії
Вищого арбітражного суду «Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням недійсними
актів державних чи інших органів» від 26
січня 2000 року №02-535 - акт державного чи
іншого органу - це юридична форма
рішень цих органів, тобто офіційний
письмовий документ, який породжує
певні правові наслідки, спрямований на
регулювання тих чи інших суспільних
відносин і має обов'язковий характер
для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який
прийняв такий документ і характеру та
обсягу відносин, що врегульовано ним,
акти поділяються на нормативні і такі,
що не мають нормативного характеру,
тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий
уповноваженим державним чи іншим
органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово.

Що ж до актів ненормативного
характеру (індивідуальних актів), вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані.

Враховуючи вищевикладені обставини у
їх сукупності, у цій частині позовних
вимог позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.3,19,21,22,48 Конституції України,
ст.ст.2,17,100,102,104,105,106 КАС України,
ст.ст.245,251,254,256,268,280,285,287-289 КУпАП, суд,-

п о с т а н
о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу
Державної автомобільної інспекції
УМВС України в Рівненській області,
інспектора ДПС ВДАІ м.Рівне Нікітчука
Сергія Миколайовича про визнання дій
неправомірними, скасування постанови у
справі про адміністративне
правопорушення, стягнення судових
витрат - задоволити частково.

Скасувати постанову серії АБ2 №064855 по
справі про адміністративне
правопорушення від 17 вересня 2014 року
про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч.2 ст.122
КУпАП.

Адміністративну справу відносно
ОСОБА_1 відповідно до постанови серії
АБ2 №064855 по справі про адміністративне
правопорушення від 17 вересня 2014 року
про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч.2 ст.122
КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю у
його діях події і складу
адміністративного правопорушення.

В решті позовних вимог позивачу
відмовити.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Головуючий :