Справа № 201/11288/14-а
Суддя: Черновськой Г. В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді
Черновського Г.В.,

при секретарі -
Пісчанській Т.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача -
Івкіної Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 в особі представника за
довіреністю ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська про
визнання бездіяльності протиправною
та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2014 року позивач звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з адміністративним
позовом до управління Пенсійного Фонду
України в Жовтневому районні м.
Дніпропетровська, в якому просила суд
визнати протиправною бездіяльність
відповідача щодо невиплати пенсії за
віком на пільгових умовах ОСОБА_3;
зобов'язати відповідача поновити
виплату пенсії за віком ОСОБА_3,
починаючи з 10 липня 2014 року.

В обґрунтування заявлених вимог
представник позивача посилалась на те,
що ОСОБА_3 є громадянкою України та з 19
жовтня 1999 року постійно проживає у
Ізраїлі. До виїзду на постійне місце
проживання, позивач проживала в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
та отримувала пенсію за віком на
пільгових умовах. 10 липня 2014 року
представник позивача звернулась до
відповідача з заявою про поновлення
виплати пенсії ОСОБА_3 як громадянці
України, що проживає за її межами, на що
отримала відповідь про відсутність
правових підстав для поновлення
пенсії. Вказані дії відповідача
представник позивача вважає
протиправними та такими, що порушують
право позивача на пенсійне
забезпечення.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені в позові вимоги
підтримала та наполягала на його
задоволенні.

Представник Управління пенсійного
фонду України в Жовтневому районі м.
Дніпропетровська у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, надала суду
письмові заперечення проти позову (а. с.
19-20), просила суд у задоволенні даного
адміністративного позову відмовити у
повному обсязі, оскільки ОСОБА_3
необхідно особисто звернутись з заявою
про поновлення виплати пенсії та
надати документи на підтвердження
громадянства України (паспорт
громадянина України), а також
проживання на території Жовтневого
району м. Дніпропетровська.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали
участь в розгляді даної
адміністративної справи, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду, якщо вважає, що рішенням, дією
чи бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси. У випадках, установлених
законом, до суду можуть звертатися
органи та особи, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставах яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. З
нотаріально посіченого перекладу
довіреності, виданої ОСОБА_3 на ім'я
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, а також з копії
паспорту України для виїзду за межі
України, виданого на ім'я ОСОБА_3,
вбачається, що позивач народилась в
Україні 27 червня 1942 року та є
громадянкою України (а. с. 7, 8, 9).

10 липня 2014 року позивач через
свого представника за довіреністю
ОСОБА_1 звернулась до Управління
Пенсійного фонду України в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська з заявою
поновлення виплати пенсії за віком на
пільгових умовах, листом відповідача
за вих.. № 7685/05/27 від 15 серпня 2014 року на
що їй було відмовлено (а. с. 4).

Відповідно до ст. 25 Конституції України
не може бути позбавлений громадянства
і права змінити громадянство. Україна
гарантує піклування та захист своїм
громадянам, які перебувають за її
межами.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Частиною 2 ст.2 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» встановлено, що
реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації прав і
свобод, передбачених Конституцією
України, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

Статтею 8 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» право на отримання пенсій
та соціальних послуг із солідарної
системи мають, зокрема, громадяни
України, які застраховані згідно із цим
законом та досягли встановленого цим
законом пенсійного віку чи визнані
інвалідами в установленому
законодавством порядку і мають
необхідний для призначення
відповідного виду пенсії страховий
стаж, а в разі смерті цих осіб - члени
їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього
Закону, та інші особи, передбачені цим
Законом.

ОСОБА_3 є громадянкою України та є
застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування та має право на
отримання пенсії.

Пунктом 1 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» затвердженого
Постановою правління Пенсійного фонду
України 25.11.2005 № 22-1, заява про
призначення пенсії непрацюючим
громадянам і членам їх сімей подається
заявником особисто або через
представника, який діє на підставі
виданої йому довіреності, посвідченої
нотаріально, безпосередньо до органу,
що призначає пенсію за місцем
проживання (реєстрації), або законним
представником відповідно до
законодавства за місцем проживання
(реєстрації) заявника.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади,
їх посадові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Враховуючи всі доводи в сукупності, суд
приходить до висновку, що діями
відповідача порушуються права
позивача на пенсійне забезпечення.

За результатами розгляду справи,
оцінивши повідомлені позивачем
обставини, перевіривши матеріали
справи що надійшли до суду, суд вважає,
що є достатньо підстав для прийняття
законного та обґрунтованого судового
рішення.

Факти, встановлені судом, та
відповідні їм правовідносини
підтверджуються наявними доказами.

Враховуючи вищевикладене, вважаю
за необхідне адміністративний
позовНестеренко А.А. задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 25, 33, 46 Конституції України,
ст.ст.6-11, 99, 159, 161-163, 256 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 в особі
представника за довіреністю ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
управління Пенсійного Фонду України в
Жовтневому районні м. Дніпропетровська
щодо відмови ОСОБА_3 у поновленні
виплати пенсії за віком на пільгових
умовах.

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в Жовтневому районні м.
Дніпропетровська поновити виплату
ОСОБА_3 раніше призначеної пенсії за
віком до виїзду на постійне місце
проживання за кордон з 10 липня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку на протязі 10 днів
з дня її проголошення шляхом подачі
апеляційної скарги до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя: Г.В. Черновськой