Справа № 2а-8893/12/2070
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/6175/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

суддів: Конюшка К.В.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2013 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до Державної інспекції з
прав споживачів у Харківській області,
третя особа: ОСОБА_2, про скасування
припису,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» звернулось до суду з
позовом до Державної інспекції з прав
споживачів у Харківській області,
третя особа: ОСОБА_2, про скасування
припису Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Харківській області,
що викладений в Акті перевірки від
27.07.2012 № 00427.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю оскаржуваного припису,
як такого, що прийнято за відсутності
факту порушення з боку позивача
законодавства про захист прав
споживачів.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 25 жовтня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду
від 22 січня 2013 року позов
задоволено, скасовано припис Інспекції
з питань захисту прав споживачів у
Харківській області, що викладений в
Акті перевірки від 27.07.2012 № 00427.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати оскаржувані судові
рішення та постановити нове, яким у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 18.08.2005 між публічним
акціонерним товариством «Укрсоцбанк»
(кредитор) та ОСОБА_2 (позичальник, третя
особа по справі) укладено Договір
кредиту №833/33-27/33/5-168, відповідно до умов
якого кредитор надав позичальнику у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти у
сумі 81120,00 грн., зі сплатою 15% річних та
строком повернення до 10.08.2020.

У подальшому, у зв'язку зі зміною
Національним банком України облікової
ставки, на підставі рішення
Управляючого комітету роздрібного
бізнесу АКБ «Укрсоцбанк» від 24.09.08 № 380,
позивачем було прийнято рішення про
підвищення позичальнику з 20.10.2008
розміру відсоткової ставки за
договором кредиту № 833/33-27/33/5-168 з 15%
річних до 21% річних.

08 жовтня 2008 року позивач надіслав
ОСОБА_2 лист № 25-3-04-01/96-2765 від
01.10.2008, який містив інформацію про
підвищення розміру процентної ставки.
Разом з листом надіслано проект
додаткової угоди для підписання.

У зв'язку із зазначенням помилкової
адреси, вказаний лист вручений не був.
Зазначене підтверджуються відбитком
відділення поштового зв'язку на
поштовому відправленні, яке
повернулося на адресу позивача 10.10.2008.

29.10.2008 у відділені банку ОСОБА_2
власноруч підписано Додаткову угоду
від 20.10.2008 до Договору кредиту від 18.08.2005
№833/33-27/33/5-168, відповідно до якої сторони
домовились встановити процентну
ставку за користування кредитом на
рівні 21 % річних.

У червні 2012 року третя особа по справі
ОСОБА_2 звернулась до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Харківській області зі зверненням, у
якому посилалась на порушення її прав,
як споживача при обслуговуванні
договору кредиту від 18.08.2005
№833/33-27/33/5-168.

На підставі зазначеного звернення, у
період з 16.07.2012 по 27.07.2012 посадовими
особами відповідача проведено
позапланову перевірку Павлівського
відділення ХОФ АКБ «Укрсоцбанк» з
питань дотримання вимог законодавства
про захист прав споживачів, за
результатами якої складено Акт від
27.07.2012 № 00427.

Перевіркою встановлено порушення
вимог частини четвертої статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів» в частині неповідомлення
позичальника (третю особу) про зміну
відсоткової ставки за договором
кредиту від 18.08.2005 №833/33-27/33/5-168 письмово
протягом семи днів з дня дати такої
зміни.

На думку перевіряючих, факт
неповідомлення позичальника про зміну
відсоткової ставки свідчить про
недійсність зазначеної додаткової
угоди від 20.10.2008

За результатами перевірки
відповідачем видано припис, яким, у
зв'язку з визнанням недійною
додаткової угоди, зобов'язано позивача
до 27.08.2012 припинити порушення прав
ОСОБА_2 і перерахувати відсотки, які
нараховані за користування кредитом з
20.10.2008, з урахуванням процентної ставки,
яка діяла до укладання додаткової
угоди від 20.10.2008 до кредитного договору
від 18.05.2005 №833/33-27/33/5-168.

Не погоджуючись з вказаним приписом,
позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що недійсність Додаткової угоди
Законом прямо не встановлена, доказів
її оскарження чи скасування в судовому
порядку сторонами не надано, а відтак,
висновки Інспекції є безпідставними, а
оскаржуваний припис - протиправним.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій
та зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті
11 Закону України «Про захист прав
споживачів» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що у договорі про надання
споживчого кредиту може зазначатися,
що відсоткова ставка за кредитом може
змінюватися залежно від зміни
облікової ставки Національного банку
України або в інших випадках. Про зміну
відсоткової ставки за споживчим
кредитом споживач повідомляється
кредитодавцем письмово протягом семи
календарних днів з дати її зміни. Без
такого повідомлення будь-яка зміна
відсоткової ставки є недійсною.

Як убачається із оскаржуваного
припису, відповідач вважає, що оскільки
банк не повідомив письмово третю особу
по справі ОСОБА_2 про зміну відсоткової
ставки за кредитним договором від
18.08.2005 №833/33-27/33/5-168, то додаткова угода
про збільшення зазначеної відсоткової
ставки з 15% до 21% річних є недійсною.

Колегія суддів погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій
про помилковість такого твердження
відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно із статтею 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Недійність додаткової угоди від 20.10.2008
до кредитного договору
від 18.08.2005 №833/33-27/33/5-168, укладеної
між позивачем та ОСОБА_2, прямо законом
не встановлено, а відтак, такий
правочин є оспорюваним.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що зазначена додаткова
угода сторонами в судовому порядку не
оскаржувалась.

Крім того, з моменту укладення
додаткової угоди і до звернення до
Інспекції зі скаргою ОСОБА_2
сплачувала чергові платежі по кредиту
за новою відсотковою ставкою, що
додатково свідчить про її фактичну
згоду з умовами додаткової угоди.

Посилання третьої особи у касаційні
скарзі на той факт, що зазначена
додаткова угода була підписана нею під
психологічним тиском та за відсутності
справжньої волі, судом до уваги не
приймається, оскільки дослідження
правомірності додаткової угоди від
20.10.2008 до кредитного договору від 18.08.2005
№833/33-27/33/5-168 не є предметом розгляду
даної справи.

За таких обставин, вірним є висновок
судів попередніх інстанцій про той
факт, що викладений в Акті від 27.07.2012 №
00427 припис Інспекції припинити
порушення прав ОСОБА_2 і перерахувати
відсотки, які нараховані за
користування кредитом з 20.10.2008 з
урахуванням процентної ставки, яка
діяла до укладання додаткової угоди
від 20.10.2008 про внесення змін до договору
від 18.05.2005 №833/33-27/33/5-168 є безпідставним
та таким, що не ґрунтується на нормах
чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з позицією судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої та апеляційної інстанції
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 25
жовтня 2012 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 22 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-238 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: