Справа № 9101/3545/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"12" листопада 2013 р. справа №
2а-0870/6277/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Юхименка
О.В., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Запоріжспецтрансгаз"

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13.09.2011 р. у
справі № 2а-0870/6277/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Запоріжспецтрансгаз"

до Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій,-

встановив:

У серпні 2011 року позивач звернулось до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просив:

- визнати протиправними дії
відповідача щодо призначення та
проведення планової виїзної перевірки
позивача на підставі Наказу від 30.05.2011
р. № 571;

- визнати протиправними дії
відповідача щодо проведення планової
виїзної перевірки позивача після
закінчення терміну встановленого п. 82.1.
ст. 82 ПК України в період з 15.06.2011 р. по
29.06.2011 р.;

- визнати протиправними дії
відповідача щодо проведення перевірки
дотримання вимог законодавства про
оподаткування у першому кварталі 2008
року, який не піддавався перевірці;

- визнати протиправними дії
відповідача щодо оформлення
результатів незаконної перевірки та
складення акту від 13.07.2011 р. № 803/23/30546153
"Про результати планової виїзної
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Запоріжспецтрансгаз" код за з питань дотримання вимог
податкового законодавства, валютного
та іншого законодавства за період з
01.04.2008 р. по 31.03.2011 р.".

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 13.09.2011 р. в
задоволені позову відмовлено повністю.
Постанова мотивована тим, що
відповідач діяв у межах, в порядку та у
спосіб визначений чинним
законодавством, висновки перевірки є
правомірними, тому підстави для
задоволення позову відсутні.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач,
посилається на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права. Зокрема,
позивач зазначив, що 30.05.2011 року - після
того, як було розпочато перевірку
підприємства і без письмового
повідомлення, виноситься Наказ № 571
"Про проведення планової виїзної
документальної перевірки", згідно з
яким прийнято рішення про проведення
планової документальної виїзної
перевірки ТОВ "Запоріжспецтрансгаз" з
16.05.2011 року тривалістю 20 робочих днів,
спеціалістами іншими, ніж визначені
Наказом № 476. За таких обставин
склалася ситуація, коли ДПІ було
призначено дві перевірки одного і того
ж самого періоду, різними фахівцями
органів державної податкової служби.
Наказом № 571 від 30.05.2011 року
призначається перевірка підприємства
з 16.05.2011 року, що свідчить про її
призначення заднім числом. Фактично
результати перевірок,

призначених наведеними вище Наказами
ДПІ були оформлені одним актом
перевірки, про що свідчить перелік
посадових осіб органів податкової
служби, які проводили перевірку,
наведений на стор. 2-3 акту перевірки.
При цьому в акті перевірки наведено
неправдиві відомості про вручення
направлення на перевірку № 155 від 30.05.2011
р. У акті зазначено, що направлення № 155
від 30.05.2011 року було вручене 16.05.2011 року,
що в принципі неможливо, оскільки
станом на 16.05.2011 року таке направлення
ще не було видане. Під час перевірки
було зроблено висновки щодо
податкового періоду, який не
піддавався перевірці, що свідчить про
перевищення відповідачем повноважень.

Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову - про
задоволення позову.

В судовому засіданні представники
позивача апеляційну скаргу підтримали,
просили скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нову - про
задоволення позову.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явився, що не перешкоджає розгляду
справи.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
наказом від 28.04.2011 року № 476 "Про
проведення планової виїзної
документальної перевірки" було
прийняте рішення про проведення
планової виїзної документальної
перевірки ТОВ "Запоріжспецтрансгаз".
При цьому згідно з Наказом № 476
перевірка повинна розпочатися 16.05.2011
року за період з 01.04.2008 року по 31.03.2011
року, тривати 20 робочих днів, та
проводитися визначеними у Наказі
фахівцями, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Копію наказу №476 від 28.04.2011 року було
вручено позивачу 16.05.2011 року та
ознайомлено позивача з направленнями
на перевірку від 16.05.2011 року №№107, 108, 109,
110, 111, 112. (а.с.153-158 т.1).

Наказом № 571 від 30.05.2011 були внесені
зміни до складу перевіряючих, а саме
доручено проведення перевірки, окрім
осіб, зазначених в наказі № 476 від 28.04.2011
року, також головному державному
податковому ревізору - інспектору
відділу організації перевірок
підприємств стратегічних галузей
економіки управління податкового
контролю юридичних осіб ДПА в
Запорізькій області, ОСОБА_7

Копію наказу №571 від 30.05.2011 року вручено
позивачу та пред'явлено направлення на
перевірку від 30.05.2011 року №155 о 12 годині
31.05.2011 року, про що свідчить розписка
головного бухгалтера ОСОБА_8 (а.с.159 т.1).

Наказом №596 від 10.06.2011 року продовжено
термін проведення планової
документальної перевірки відповідача
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства з 01.04.2008 року по 31.03.2011
року на 10 робочих днів починаючи з
14.06.2011 року по 29.06.2011 року включно. Копію
наказу отримано позивачем 15.06.2011 р.
(а.с.152 т.1).

За результатами проведеної перевірки
складено Акт № 803/23/30546153 від 13.07.2011 р.

Відповідно до Акту № 803/23/30546153 від 13.07.2011
р. перевіркою, що проводилась з 16.05.2011
року по 29.06.2011 року, встановлені
наступні порушення:

- п.п.1.32.ст.1., п.п.5.4.6 п.5.4 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.1994р. №334/94-ВР зі
змінами та доповненнями підприємством
занижено на суму 72 975,0грн., в тому числі:
за півріччя 2008 р. - 27 975 грн.; за 3 квартали
2008 р.-38975 грн.; за 2008 рік - 55 475 грн.; за 2009
рік -17 500 грн.;

- п.1.3 "з",п.1.9 ;п.7.1 ст.7; пп.8.1.1,пп.8.1.2 п.8.1
ст.8; п.19.2"а" ст.19 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб" № 889-ІV
від 22.05.2003р. із змінами та доповненнями
,а саме неперерахування податку з
доходів фізичних осіб на відповідний
рахунок при виплаті доходів приватним
нотаріусам за період з 01.04.2008 р. по 31.12.2010
р. в сумі - 391,33 грн.

- пунктів 1, 9 статті 3 Закону України від
06.07.1995р. №265/95-ВР "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" (із змінами та
доповненнями), встановлено проведення
розрахункових операцій без
застосування РРО на суму 5306 грн., чотири
випадки нещоденного друкування
фіскальних звітних чеків; пунктів 2.6, 7.15
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15.12.2004
№ 637, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України за № 40/10320 від 13.01.2005
року (зі змінами та доповненнями),
неоприбуткування (несвоєчасне)
оприбуткування готівкових коштів у
повній сумі їх фактичних надходжень, а
саме 5306 грн. за роботу з 13.06.2008 р. по
17.06.2008 р., у книзі обліку розрахункових
операцій №р/1 від 02.06.2008р.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
правомірності дій відповідача з
наступних підстав.

Відповідно до пп. 20.1.4. п.20.1. ст.20 ПК
України органи державної податкової
служби мають право проводити перевірки
платників податків (крім Національного
банку України) в порядку, встановленому
Податковим кодексом України.

Відповідно до пп.75.1.2. п.75.1. ст.75 ПК
України документальною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
на підставі податкових декларацій
(розрахунків), фінансової, статистичної
та іншої звітності, регістрів
податкового та бухгалтерського обліку,
ведення яких передбачено законом,
первинних документів, які
використовуються в бухгалтерському та
податковому обліку і пов'язані з
нарахуванням і сплатою податків та
зборів, виконанням вимог іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
органом державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Статтею 77 ПК України визначено
особливості проведення планових
документальних перевірок. Так п. 77.4.
встановлено, що "Про проведення
документальної планові перевірки
керівником органу державної
податкової служби приймається рішення,
яке оформлюється наказом. Право на
проведення документальної планової
перевірки платника податків надається
лише у випадку, коли йому не пізніше ніж
за 10 календарних днів до дня проведення
зазначено перевірки вручено під
розписку або надіслано рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
копію наказу про проведення
документальної планової перевірки та
письмові повідомлення із зазначенням
дати початку проведення такої
перевірки.

Таким чином, обов'язковими умовами
здійснення перевірки платника
податків є:

1) наявність обставин для проведення
документальної перевірки, визначених
ст.77 ПК України;

2) надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії наказу
про проведення перевірки та письмового
повідомлення про дату початку та місце
проведення такої перевірки.

За приписами п. 82.1. ст. 82 ПК України,
тривалість перевірок, визначених у
статті 77 цього Кодексу, не повинна
перевищувати 30 робочих днів для
великих платників податків, щодо
суб'єктів малого підприємництва - 10
робочих днів, інших платників податків
- 20 робочих днів.

Продовження строків проведення
перевірок, визначених у статті 77 цього
Кодексу, можливе за рішенням керівника
органу державної податкової служби не
більш як на 15 робочих днів для великих
платників податків, щодо суб'єктів
малого підприємництва - не більш як на 5
робочих днів, інших платників податків
- не більш як на 10 робочих днів.

Порядок проведення перевірок
регламентується нормами ПК України, а
порядок їх застосування визначається
Наказами ДПА України. У відповідності
до п. 1.13 Наказу ДПА України від 14 квітня
2011 року N 213 "Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо порядку
організації та проведення перевірок
платників податків та внесення змін до
наказу ДПА України від 27.05.2008 N 3551"
передбачено зокрема і наступне:
"Продовження строків проведення
документальних та фактичних перевірок
здійснюється відповідно до статті 82
розділу II Кодексу за рішенням (наказом)
керівника органу ДПС, яким було
призначено таку перевірку. Кількість
рішень (наказів) про продовження
строків перевірки не обмежується за
умови дотримання визначеної статтею 82
розділу II Кодексу тривалості перевірки
та забезпечення надання платнику
податків (посадовим особам платника
податків або його законним
(уповноваженим) представникам) копії
зазначеного наказу та пред'явлення
направлення з відміткою про
продовження перевірки".

Як вбачається з матеріалів справи,
копії наказів №476 від 28.04.2011 року та № 571
від 30.05.2011 року вручено позивачу за 10
календарних днів до дня проведення
перевірки.

ПК України не визначено точна дата
вручення наказу на подовження
перевірки, тобто не визначено, коли
саме треба вручити його, тому вручення
позивачу копії наказу №596 від 10.06.2011
року, яким продовжено строк на
проведення перевірки на 10 днів, є
правомірним.

Наказ № 571 від 30.05.2011 р. не є окремим
наказом на проведення вже початої, на
той час, перевірки ТОВ
"Запоріжспецтрансгаз" згідно наказу №
476 від 28.04.2010 року, тому висновок
позивача про одночасне проведення двох
перевірок є помилковим.

Відповідачем здійснено перевірку
позивача в межах встановленого ПК
України строку - 30 робочих днів, з
урахуванням продовження строку для
здійснення перевірки на 10 днів.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідачем не
було допущено порушення приписів п.82.1
ст. 82 ПК України.

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20
Податкового кодексу України,
податковий орган має право проводити
відповідно до законодавства перевірки
і звірки платників податків (крім
Національного банку України), в порядку
встановленому цим кодексом, тобто
таким чином податковий орган реалізує
свої владні повноваження та функції
щодо контролю за додержанням
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків та
зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ст. 86.1 ст. 86 Податкового
кодексу України, результати перевірок
(крім камеральних та електронних
перевірок) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами контролюючого
органу та платниками податків або їх
законними представниками (у разі
наявності). У разі встановлення під час
перевірки порушень складається акт.
Якщо такі порушення відсутні, то
складається довідка.

Акт (довідка), складений за
результатами перевірки та підписаний
посадовими особами, які проводили
перевірку, у строки визначені цим
Кодексом, надається платнику податків
або його законному представнику, який
зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з
висновками акта такий платник
зобов'язаний підписати такий акт
перевірки із зауваженнями, які він має
право надати разом з підписаним
примірником акта або окремо у строки,
передбачені цим Кодексом.

Отже, складання акта є обов'язком
податкового органу, разом з тим акт є
лише носієм інформації, необхідної для
прийняття відповідного рішення
посадовими особами податкового органу.

Платник податків, який вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
його права, свободи або інтереси, для їх
захисту, у відповідності до ст. 6 КАС
України, має право звернутися до
адміністративного суду.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі, на
виконання делегованих повноважень,
якщо платник податків вважає, що цими
рішеннями, дією чи бездіяльністю його
права чи свободи порушені або
порушуються, створено або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інші обмеження прав чи свобод (ст.
2, п.п. 1 п. 2 ст. 17 КАС України).

З наведених норм права вбачається, що
платник податків на власний розсуд
визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень. Проте, ці
рішення, дії чи бездіяльність повинні
бути такими, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки
суб'єкта публічно-правових відносин.

Акт перевірки за своїм змістом не є
рішенням суб'єкта владних повноважень,
а також не є нормативно-правовим актом
чи правовим актом індивідуальної дії, а
відтак не створює і не припиняє права
чи обов'язки, а лише фіксує певні
обставини. Жодних управлінських
висновків оскаржуваний акт не містить,
вчинити обов'язкові дії позивачу він не
приписує, та відповідно не порушує
права свободи та інтереси осіб
публічно-правових відносин.

На думку колегії суддів, позивач не
доводить, що акт перевірки мав будь-які
правові наслідки для підприємства.
Оскільки лише порушене право підлягає
захисту, колегія суддів вважає, що
вимоги позивача є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
ухвалив судове рішення без порушення
норм матеріального і процесуального
права; доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому постанову слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Запоріжспецтрансгаз" залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 13.09.2011 р. у
справі № 2а-0870/6277/11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
О.В. Юхименко

Суддя:
А.О. Коршун