Справа № 826/3647/13-а
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/3647/13-а

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

01 жовтня 2014 року 16:35 №826/3647/13-а

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Шведі В.С., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

державної податкової інспекції у Солом’янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Деннік»

про

накладення арешту на кошти та інші цінності,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Деннік» про накладення арешту на кошти та інші цінності.

Розгляд справи здійснено із врахуванням частини п’ятої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України.

В судовому засіданні 09.09.2014 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.09.2014 проти позову заперечив з огляду на його необґрунтованість.

Адміністративну справу №826/3647/13-а розглянуто в письмовому провадженні на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в установах банків товариства з обмеженою відповідальністю «Деннік» з метою погашення податкового боргу з податку на прибуток фінансових установ у розмірі 6 913 437,90 грн. який є узгодженим, проте самостійно платником податків не сплачений.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Деннік» перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Солом’янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві як платник податків та відповідно до вимог підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України несе обов’язок по сплаті належних сум податків і зборів (обов’язкових платежів) у встановлені законами терміни.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем з метою стягнення податкового боргу направлено на адресу відповідача податкову вимогу від 31.01.2013 №139, рішення про опис майна у податкову заставу від 31.01.2013 №127, а також запит про надання інформації та документів від 01.02.2013 №3144/10/19-37, яким зобов'язано відповідача у 10-ти денний строк надати перелік майна, яке перебуває у власності підприємства та балансова вартість якого відповідає або є більшою за суму податкового боргу з метою складення акту опису майна.

На забезпечення збереження майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, податковим керуючим складено акт опису майна від 27.02.2013 №2, відповідно до якого балансова вартість описаного майна складає суму 2 029,64 грн. та зареєстровано податкову заставу на згадане майно, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 28.02.2013 за №13551418.

Позивач з метою примусового стягнення податкової заборгованості у вигляді накладення арешту на кошти та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю «Деннік», звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим же Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

За змістом пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

З системного аналізу правових норм статті 94 Податкового кодексу України випливає, що ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків.

При цьому, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Згідно пункту 7.3 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 №1398, чинного на час виникнення спірних правовідносин, для застосування арешту коштів на рахунку платника податків орган державної податкової служби подає до суду позовну заяву в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Водночас, Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент звернення до суду з позовом), органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому арешт із підстав, передбачених підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, не може застосовуватися до майна платника податків, відмінного від коштів, оскільки диспозиція розглядуваної правової норми визначає предметом для накладення арешту виключно кошти та цінності, що знаходяться в банках.

За таких обставин звернення податкового органу до суду з вимогою про накладення арешту на кошти з підстав, передбачених підпунктом 20.1.17 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, може здійснюватися без урахування норми пункту 7.3 Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2011 №1398.

Між тим, за змістом пункту 95.2. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. А тому, саме з цього моменту податковий орган уповноважений оцінювати майновий стан платника податків з огляду на наявність у нього достатніх джерел для погашення податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України, позивачем винесено податкову вимогу від 31.01.2013 №139.

Вказана вимога направлена на адресу відповідача 01.02.2013 та отримана уповноваженою особою товариства з обмеженою відповідальністю «Деннік» 14.02.2013, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявного в матеріалах справи.

Як встановлено судом, позивач звернуся до суду з даним позовом 19.03.2013, тобто передчасно, не дотримавшись закінчення 60 календарних днів з моменту винесення (вручення) податкової вимоги від 31.01.2013 №139 як встановлено Податковим кодексом України.

Крім того, під час розгляду даної адміністративної справи, судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2013 у справі №826/5654/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного від 23.07.2013, задоволено позов державної податкової інспекції у Солом’янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Деннік» заборгованості в розмірі 6913437,90 грн.

За наслідками відповідних судових рішень, державною податковою інспекцією у Солом’янському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві винесено нову податкову вимогу від 30.04.2014 №1988-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 30.04.2014 №465.

Отже на момент розгляду адміністративно справи №826/3647/13-а відпали обставини, що зумовлювали звернення до суду із відповідним позовом, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

ПО С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.