Справа № 2а-7/12
Суддя: Костів М.В.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
Справа № 46068/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді
Костіва М.В.,

суддів
Шавеля Р.М., Савицької Н.В.

за участю секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Данилюка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Бурштинської міської ради Галицького
району Івано-Франківської області на
постанову Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 13.01.2012 р.
у справі №2а-7/12 за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до
Бурштинської міської ради Галицького
району про скасування рішення,

встановив:

Постановою Галицького районного
суду Івано-Франківської області від
13.01.2012 р. у справі №2а-7/12 за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до
Бурштинської міської ради Галицького
району про скасування рішення, позов
було задоволено, вирішено скасувати
рішення Бурштинської міської ради
№10.5./12-11 від 18.10.2011 р. та зобов'язано
Бурштинську міську раду надати ОСОБА_1
в оренду земельну ділянку площею 0,0045
га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 для
здійснення підприємницької діяльності
згідно договору оренди від 16.01.2006 р.,
строк дії якого закінчився на той же
термін. Питання розподілу судових
витрат судом першої інстанції не
вирішено.

В апеляційній скарзі скаржник
просить постанову скасувати та
відмовити у позові. Апеляційна скарга
мотивована тим, що торговий павільйон
позивача є тимчасовою спорудою та
розташований у місці, де планується
реконструкція. Посилається на
порушення прав територіальної громади
на розпорядження землею.

В судових засіданнях представник
скаржника апеляційну скаргу підтримав
із зазначених у ній мотивів.

Позивач апеляційну скаргу
заперечив за безпідставністю.

Колегія суддів, заслухавши суддю -
доповідача, пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційних скарг, вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити з
наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та
матеріалами справи підтверджується, що
16.01.2006 р. між сторонами був укладений
договір оренди землі для
обслуговування торгового об'єкту
площею 0,0045 га по вул. С.Стрільців в м.
Бурштин терміном на 5 років. Згідно із п.
6.4. договору після закінчення строку, на
який було укладено договір, орендар, що
належно виконував свої обовязки, має за
інших рівних умов переважне право на
поновлення договору. Не пізніше, ніж за
30 днів до закінчення строку договору,
орендар повинен повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію. Таким правом позивач скористався.

На вказаній земельній ділянці
розміщено торговий павільйон позивача,
який належить до тимчасових споруд.

Рішенням Бурштинської міської ради від
18.10.2011 р. №10.5./12-11 «Про продовження
термінів договорів оренди земельних
ділянок» було продовжено термін оренди
на 1 рік. Зазначене скорочення
продовження строку договору оренди
позивач вважає безпідставним, таким, що
не відповідає договору. Зазначене
рішення є, згідно із ст. 73 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», обов'язковим для виконання.
При цьому, з матеріалів справи не
вбачається укладення між сторонами
відповідного додатку до договору
оренди про продовження строку дії
договору на виконання зазначеного
рішення, при тому, що саме по собі
рішення органу місцевого
самоврядування є одностороннім актом і
носить характер акцепту та оферту
позивача.

Позивач не заперечував щодо
пролонгації дії договору саме на 1 рік,
оскільки земельну ділянку не звільнив
та не надав доказів припинення
договору у зв'язку із непогодженням
сторонами строку його пролонгації.

Вказана земельна ділянка не належить
до земель рекреаційного призначення
згідно із листами Державної інспекції
з контролю за використанням і охороною
земель в Івано-Франківській області та
Головного управління Держкомзему в
Івано-Франківській області, чим
спростовуються посилання скаржника.

Однак, згідно зі ст. 21 ЦК України суд
визнає незаконним правовий акт
індивідуального характеру лише, якщо
він суперечить актам цивільного
законодавства та порушує права чи
інтереси особи. Однак, у постанові суд
першої інстанції не зазначив, якому
акту цивільного законодавства
суперечить оскаржуване рішення,
скасовуючи його. При цьому, ЦК України
не передбачає можливості скасування
акцепту на пропозицію оферента. Вимог
про спонукання до укладення договору в
порядку ст. 188 ГК України позивач не
заявляв.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
зобов'язання скаржника надати позивачу
в оренду земельну ділянку, суд першої
інстанції порушив вимоги ст. 124 ЗК
України, оскільки з матеріалів справи
не вбачається подання позивачем
відповідного звернення до органу
місцевого самоврядування із доданням
передбачених законодавством
документів для укладення такого
договору. Таким чином, суд першої
інстанції своїм рішенням підмінив
рішення органу місцевого
самоврядування про надання в оренду
земельної ділянки, яке у данному
випадку не приймалось.

Враховуючи наведене, постанова суду
суперечить зазначеним нормам
матеріального права та матеріалам
справи і підллягає скасуванню.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене судом на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Апелянт у встановленому законом
порядку довів наявність передбачених
законом підстав для скасування
постанови суду.

Підсумовуючи викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що постанову
Галицького районного суду
Івано-Франківської області від 13.01.2012 р.
у справі №2а-7/12 належить скасувати та
прийняти нову постанову про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 254 КАС України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Бурштинської
міської ради Галицького району
Івано-Франківської області
задовольнити.

Скасувати постанову Галицького
районного суду Івано-Франківської
області від 13.01.2012 р. у справі №2а-7/12 та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили
негайно після проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
Костів М.В.

Судді
Шавель Р.М.

Савицька Н.В.

Повний текст постанови складений 13.10.2014
року.