Справа № К/9991/66078/11-С
Суддя: Чалий С.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/66078/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Чалого С. Я.

Гончар Л.Я.

Конюшка К.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області на постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 29 червня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 серпня 2011
року у справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м.Стаханові
Луганської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Стаханові
Луганської області про стягнення
заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 29 червня 2011
року залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 серпня 2011
року відмовлено в позові управління
Пенсійного фонду України в м.Стаханові
Луганської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Стаханові
Луганської області про стягнення
заборгованості.

Не погоджуючись з зазначеними судовими
рішеннями, позивач звернувся з
касаційною скаргою та просить їх
скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої та
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами та
підтверджується наявними у справі
матеріалами, Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві і професійних захворювань
в м. Стаханові Луганської області не
приймало до взаємозаліку витрати
управління Пенсійного фонду України в
м. Стаханові Луганської області
відносно ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 з
підстав ненадання останніми довідок
про подальше навчання або про
працевлаштування.

Відмовляючи в позові, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що
відшкодування витрат на виплату пенсій
у зв'язку з втратою годувальника
особам, які не досягли повноліття або
навчаються у сумі 27828, 17 грн. не
підлягають задоволенню оскільки не
відповідають чинному законодавству
України.

Колегія суддів вказує на передчасність
такого висновку судів з огляду на таке.

Згідно зі статтею 25 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, надаються такі
види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до ст. 26 Основ законодавства
про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування Пенсійний фонд є
страхувальником у сфері пенсійного
забезпечення.

Згідно зі ст. 81 Закону України „Про
пенсійне забезпечення" призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами
Пенсійного фонду України.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків.

Статтею 6 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" визначено, що Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України закріплений в
якості страхувальника в сфері
соціального страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання.

Статтею 33 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" встановлено, що у разі
смерті потерпілого право на одержання
щомісячних страхових виплат (пенсій
згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини
першої статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті.

Такими непрацездатними особами є,
зокрема діти, які не досягли 16 років;
діти з 16 до 18 років, які не працюють, або
старші за цей вік, але через вади
фізичного або розумового розвитку самі
не спроможні заробляти; діти, які є
учнями, студентами (курсантами,
слухачами, стажистами) денної форми
навчання - до закінчення навчання, але
не більш як до досягнення ними 23 років.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Відповідно до пп. „д" п 1 частини 1 ст. 21
цього Закону у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Вимогами статті 35 Закону встановлено,
що Фонд соціального страхування від
нещасних випадків приймає рішення про
виплати у разі втрати годувальника за
умови подання таких документів, які
видаються відповідними організаціями
в триденний строк з моменту звернення
заявника, зокрема довідки навчального
закладу про те, що член сім'ї
потерпілого віком від 18 до 23 років, який
має право на відшкодування шкоди,
навчається за денною формою навчання.

При цьому, статтею 36 Закону України
„Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" встановлено, що
непрацездатними членами сім'ї
вважаються діти, які навчаються за
денною формою навчання у
загальноосвітніх навчальних закладах
системи загальної середньої освіти, а
також професійно-технічних, вищих
навчальних закладах, - до закінчення
такими дітьми навчальних закладів, але
не довше ніж до досягнення ними 23 років,
та діти-сироти - до досягнення ними 23
років незалежно від того, навчаються
вони чи ні.

Отже, оскільки в спірних
правовідносинах існує заборгованість
по виплатам дітям-сиротам, то
відповідно до норм чинного
законодавства останні мають право на
отримання пенсії до досягнення 23-
річного віку, незалежно від того
навчаються вони чи ні.

Як вбачається з матеріалів справи,
судами попередніх інстанцій вимог та
приписів зазначених норм
законодавства враховано не було.

За приписами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Стаханові
Луганської області задовольнити
частково.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 29 червня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30 серпня 2011
року скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: