Справа № 2а-834/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Справа №
76964/12/9104 Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Буської районної
державної адміністрації Львівської
області на постанову Буського
районного суду Львівської області від
15 грудня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області про визнання дій
неправомірними та виплату державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 травня 2009 року Буським районним судом
Львівської області зареєстровано
позовну заяву ОСОБА_1 до управління
праці та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації Львівської області про
визнання дій неправомірними та виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано
тим, що згідно ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
матері малолітньої дитини, що здійснює
догляд за дитиною, повинна надаватися
допомога в розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, однак виплату
такої відповідачем здійснено в меншому
обсязі.

Постановою Буського районного суду
Львівської області від 15 грудня 2011 року
позов задоволено частково.
Постановлено визнати протиправними
дії управління праці та соціального
захисту населення Буської районної
державної адміністрації Львівської
області щодо не нарахування та
невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації Львівської області
провести нарахування та виплату з
09.07.2007 року по 31.12.2007 року ОСОБА_1
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до вимог ст.15 Закону України
«Про державно допомогу сім'ям з
дітьми». В решті позовних вимог
відмовлено.

В обґрунтування зазначеної постанови
вказано, що Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
зупинено дію положень ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» на 2007 рік, якою передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, однак рішенням
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
неконституційними положення п. 14 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - управлінням
праці та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації Львівської області,
подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та закрити
провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що відповідно до ст.2
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» порядок призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми за цим Законом встановлюється
Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Рішення суду першої інстанції, що
оскаржується, прийняте у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справи, що
передбачена п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України,
особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно ст. 197 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи за їхньої відсутності
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами та на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітньої ОСОБА_2, дата народження
якої ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації №813
від 09 квітня 2009 року вбачається, що
ОСОБА_1 виплачувалась допомога по
догляду за дитиною до 3-х річного віку
протягом 2007 року.

Згідно Конституції України та Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» позивачів наділено державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на додаткові елементи
соціального захисту, зокрема право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною. Наділивши осіб зазначеною
соціальною гарантією, держава, таким
чином, взяла на себе публічне
зобов'язання забезпечити належний
матеріальний рівень осіб, які мають
дітей віком до трьох років. Тобто, між
позивачами і державою встановлено
певний правовий зв'язок у визначеній
сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання держави забезпечити
соціальний захист громадян України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти.

Частиною 3 статті 8 КАС України,
фізичним та юридичним особам для
захисту порушених прав гарантується
звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України.

У відповідності до ст. ст. 13,14 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин),
особа, котра фактично здійснює догляд
за дитиною, має право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, яка виплачується
щомісяця з дня призначення допомоги по
догляду за дитиною по день досягнення
нею вказаного віку.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин), допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається на кожну
дитину, незалежно від кількості
народжених (усиновлених, взятих під
опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими
надається допомога.

Встановлено, що позивач, протягом 2007
року, отримував щомісячну грошову
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, передбаченому Законом України
«Про державний бюджет на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
неконституційними положення п. 14 ст. 71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Згідно ст. 152 Конституції України
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Зважаючи на те, що зупинення дії
законів є способом тимчасового
припинення їх дії в часі та/або за колом
осіб, то втрата чинності
нормативно-правовим актом, яким
відбулося зупинення дії певного
закону, за правовими наслідками є
поновленням дії цього закону, а
відповідно і поновленням прав та
обов'язків осіб, які є учасниками
правовідносин, що є предметом
регулювання такого закону.

Згідно вимог ст. 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
розмір прожиткового мінімуму для дітей
віком до 6 років становить: з 01 січня 2007
року - 434 грн., з 01 квітня 2007 року - 463 грн.,
з 01 жовтня 2007 року - 470 грн. Отже,
відповідачу слід провести перерахунок
та виплатити на користь позивача
допомогу в розмірі, визначеному ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції вірно
встановлено спосіб відновлення
порушеного права позивача, а саме
покладення обов'язку на відповідача
провести належне нарахування та
виплату державної соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі визначеному
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно з урахуванням встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років відповідно до ст.
62 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та проведених
виплат, що, на думку колегії суддів,
відповідає нормам матеріального права
та фактичним обставинам справи.

Також слід зазначити, що, відповідно до
положень постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження типових
положень про Головне управління праці
та соціального захисту населення
обласної, Київської міської,
управління праці та соціального
захисту населення Севастопольської
міської і про управління праці та
соціального захисту населення
районної, районної у мм. Києві та
Севастополі державної адміністрації»
№ 790 від 30 травня 2007 року, призначення
та виплата соціальної допомоги,
компенсацій та інших соціальних
виплат, встановлених законодавством
належить до компетенції управлінь
праці та соціального захисту населення
районних, районної у мм. Києві та
Севастополі державних адміністрацій,
тому суд не має повноважень самостійно
визначати розмір соціальної допомоги,
яку належить нарахувати та виплатити
позивачу, а може лише зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
допомогу відповідно до вимог
законодавства.

Водночас, колегія суддів вважає за
необхідне наголосити, що відповідно до
вимог ст.8 КАС України адміністративний
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права. У своєму рішенні в
справі «Кечко проти України» від 08
листопада 2005 року, Європейський Суд з
прав людини звертає увагу на те, що у
межах свободи дій держави визначати,
які надбавки виплачувати своїм
працівникам з бюдету. Держава може
вводити, припиняти або закінчувати
виплату цих надбавок. Проте, якщо
правове положення, що діє, передбачає
виплату певних надбавок, і дотримані
всі вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
її не спростовують, тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись, ст. ст. 158-160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1
ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області залишити без
задоволення, а постанову Буського
районного суду Львівської області від
15 грудня 2011 року в справі № 2а-834/11/1303-
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук