Справа № 804/14273/13-а
Суддя: Борисенко Павло Олександрович
Дата ухвалення: 2013-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі: судді
Борисенка П.О, при секретарі судового
засідання - Сергієнка В.Ю., за участю
представника позивача - Шахова О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕЛЕКТАЛ» до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЕЛЕКТАЛ» (далі - ТОВ
«ЕЛЕКТАЛ») звернулось до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просить визнати протиправним та
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (далі - ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська) від 14.06.2013 року №
В обґрунтування позову зазначено, що
висновки документальної позапланової
невиїзної перевірки ТОВ «ЕЛЕКТАЛ» з
питань дотримання податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-госпдарських відносин з ТОВ
«Лігран» за період лютий, березень,
квітень, травень, червень, липень 2012
року, є хибними, не ґрунтуються на
дійсних фактичних обставинах та
зроблені у зв'язку з невірним
застосуванням норм податкового
законодавства, а оскаржуване податкове
повідомлення - рішення є протиправним
та підлягає скасуванню.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового розгляду, у судове засідання
не з'явився. Через канцелярію суду
25.12.2013 року надав письмові заперечення
проти адміністративного позову,
відповідно до змісту яких представник
податкової інспекції просить суд
відмовити ТОВ «ЕЛЕКТАЛ» у задоволенні
В обґрунтування заперечень
представник відповідача посилається
на те, що діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, встановлений
законом, а відтак оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, є
правомірними та підлягають, на думку
відповідача, виконанню відповідно до
вимог чинного законодавства.
Відповідно до частини 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтуються вимоги
позову, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив наступні обставини справи та
надав їм правову оцінку.
Як вбачається з матеріалів справи,
18.05.2013 року Державною податковою
інспекцією у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного Управління
Міндоходів (далі - Відповідач) був
виданий наказ № 693 про організацію
здійснення позапланової невиїзної
питань дотримання податкового
законодавства під час здійснення
фінансово-господарських відносин з ТОВ
лютий, березень, квітень, травень,
червень, липень 2012 року (копія наказу
27.05.2013 року за результатами
документальної позапланової невиїзної
№ 1611/224/31540498 від 27.05.2013 року. Відповідно
до висновків акту перевірки
встановлено нереальність здійснення
господарських відносин ТОВ «ЕЛЕКТАЛ»,
а саме встановлено відсутність
об'єктів оподаткування та неможливість
реального здійснення ТОВ «ЕЛЕКТАЛ»
операцій по ланцюгу з постачальником
ТОВ «Лігран» за період лютий-липень 2012
року; порушення п.198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.1
ст.201 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 186478,00
Не погодившись з висновками акту
перевірки, підприємство позивача 04.06.2013
року подало до ДПІ Бабушкінського
району свої заперечення на зазначений
акт, які згідно листа від 11.06.2013 №
14.06.2013 року за результатами
документальної позапланової невиїзної
ДПІ у Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська Головного
Управління Міндоходів було винесено
про збільшення податку на додану
вартість на суму 186478,00 (сто вісімдесят
шість тисяч чотириста сімдесят вісім
гривен 00 копійок) і нарахування
(сорок шість тисяч шістсот
дев'ятнадцять гривен 50 копійок).
27.06.2013р. ТОВ «ЕЛЕКТАЛ», згідно ст. 56 ПКУ,
оскаржило в адміністративному порядку
до Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області податкове
повідомлення - рішення ДПІ у
Бабушкінському районі
м. Дніпропетровська Головного
червня 2013р. Однак, рішенням №
2177/10/04-36-10-04-04 від .2013р. скарги залишено
Вирішуючи правомірність визначеного
податковою інспекцією
ТОВ «ЕЛЕКТАЛ» грошового зобов'язання з
податку на додану вартість суд з метою
з'ясування обставин реальності
вчинення господарських операцій
вважає за необхідне ретельно
перевірити доводи податкових органів
про фактичне нездійснення
господарської операції, викладені в
акті перевірки, або встановити
наявність чи відсутність інших
Відповідно до наявних в матеріалах
справи доказів, судом під час розгляду
справи встановлено, що протягом
перевіряємого періоду позивач мав
господарські взаємовідносини з ТОВ
«ЛІГРАН». Так, між позивачем та ТОВ
«ЛІГРАН» було укладено: договір № 0512
від «05» січня 2012р.; договір № 02/5п от 02
лютого 2012р.; договір № 02/5ц от 02 лютого
2012р.; договір підряду на виконання
робіт № 01/04р від 01 квітня 2012р.; договір
доручення № 01/07/М від 01 липня 2012р.
В ході судового розгляду справи
відповідачем не було надано доказів,
які б свідчили про визнання судом
недійсними (нікчемними) правочинів,
вчинених позивачем та ТОВ «ЛІГРАН» у
перевіряємий податковим органом
В свою чергу, позивачем спростовані
висновки відповідача щодо відсутності
реальних операцій шляхом надання копій
первинних документів. Зокрема, судом
встановлено факт укладення та
виконання зазначених договорів, що
підтверджується належно оформленими
актами здачі-прийому виконаних робіт,
актами виконаних робіт, податковими
накладними, видатковими накладними,
платіжними дорученнями, наявними в
матеріалах справи.
Матеріалами справи також
підтверджується, що ТОВ «ЕЛЕКТАЛ»
придбані у постачальників послуги за
договорами в подальшому були
використані у власній господарській
діяльності, а саме реалізовано іншим
підприємствам, що також
підтверджується копіями
рахунків-фактур, довіреностями,
договору поставки від 04.01.2011 року №5,
видаткових накладних тощо, долучених
до матеріалів справи.
Жодних зауважень щодо правильності
оформлення зазначених первинних
документів у відповідача під час
перевірки не виникло і відповідно в
акті перевірки від не зафіксовано.
Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для висновків оскарженої
перевірки став акт від 28.12.2012 року
№7250/224/34656476 невиїзної документальної
перевірки ТОВ «Лігран» () з питань дотримання вимог
податкового та іншого законодавства з
контрагентами ТОВ «Інфортерм» за
червень 2011 року, ТОВ «Олімп» за
вересень 2011 року, ПП СВ «Гермес» за
березень 2011 року, ПВП «Форест» за
червень 2011 року, ТОВ «Кафепродакшн» за
за січень 2011 року, ТОВ «Пасіфік» за
вересень 2011 року, ТОВ «Хімагросервіс»
за листопад 2011 року, їх реальності та
повноти відображення в обліку
Проте, позивач відсутній в переліку
контрагентів, зазначених у вказаних
актах, а обставини передоручення
послуг, які були надані позивачу ТОВ
«Лігран», іншим особам, зокрема
вказаним в актах про неможливість
проведення зустрічних звірок, не
встановлені, відтак, реальність
здійснення господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Лігран» податковим
органом у вказаному акті перевірки не
досліджувалась, а тому відомості
вказаного акту не можуть бути
підставою для висновків, наведених в
акті перевірки, що розглядається.
Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірних рішень, а також суджень,
відображених контролюючим органом в
акті перевірки, на відповідність
вимогам частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає наступне.
Статтею 67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.
Виходячи зі змісту п.1.1. ст.1 Податкового
кодексу України відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства з 01.01.2011 року
врегульовано положеннями Податкового
Згідно ст. 61 Податкового кодексу
України податковий контроль - система
заходів, що вживаються контролюючими
органами з метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
проведення розрахункових та касових
операцій, патентування, ліцензування
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи. Податковий
контроль здійснюється органами,
зазначеними у стаття 41 цього Кодексу, в
межах їх повноважень, встановлених цим
Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України,
контролюючими органами є органи
державної податкової служби - щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
Статтею 62 Податкового кодексу України
встановлено, що податковий контроль
здійснюється шляхом: ведення обліку
інформаційно-аналітичного
забезпечення діяльності органів
державної податкової служби; перевірок
та звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки
проводяться органами державної
податкової служби в межах їх
повноважень виключно у випадках та у
порядку, встановлених цим Кодексом, а
фактичні перевірки - цим Кодексом та
іншими законами України, контроль за
дотриманням яких покладено на органи
державної податкової служби.
Порядком оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації України 22.12.2010 № 984,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12 січня 2011 року за №
документальних перевірок оформлюються
у формі акта або довідки. У разі
встановлення під час перевірки
порушень складається акт, а у разі
відсутності порушень - довідка. Акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.
При цьому, відповідно до підпункту 139.1.9
пункту 139.1 статті 139 Податкового
кодексу України не включаються до
складу витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю.
Згідно з п. 188.1 ст. 188 Податкового
кодексу України база оподаткування
операцій з постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку). До складу договірної
(контрактної) вартості включаються
будь-які суми коштів, вартість
матеріальних і нематеріальних активів,
що передаються платнику податку
безпосередньо покупцем або через
будь-яку третю особу у зв'язку з
компенсацією вартості товарів/послуг.
Пунктом 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку. Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари/послуги та основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України передбачено, що не відносяться
до податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу.
Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну
після реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних.
Згідно з позицією викладеною у
інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України №
1112/11/13-10 від 20.07.2010 року «Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби» процесуальна
діяльність суду із встановлення
обґрунтованості права платника
податку на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування з податку на
додану вартість повинна включати такі
1. Встановлення факту здійснення
господарської операції.
При цьому, дослідженню підлягають усі
первинні документи, які належить
складати залежно від певного виду
господарської операції - договори, акти
виконаних робіт, документи про
перевезення, зберігання товарів тощо.
Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення, приміщень для
зберігання товарів тощо; можливість
здійснення операцій з відповідною
кількістю певного товару у відповідні
строки з урахуванням терміну його
придатності, доступності на ринку тощо;
наявність відповідних ліцензій та
інших дозвільних документів, що
необхідні для ведення певного виду
господарської діяльності.
2. Встановлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції. Особа, що видає
податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість на момент вчинення
відповідної господарської операції.
3. Встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку.
4. Встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
5. Встановлення факту надмірної сплати
податку на додану вартість у ціні
товарів (послуг), що придбані платником
Відповідно до ст.1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. Таким чином визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.
Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Отже, первинним документом є документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
При цьому, податковий облік формують не
самі по собі цивільні правочини, а саме
господарські операції, тобто фактичний
рух активів та/або зміни власного
капіталу чи зобов'язань платника
податку. Тобто, факт вчинення певних
господарських операцій, та
правомірність подальшого відображення
(проведення) їх у бухгалтерському та
податковому обліку, можливо
досліджувати лише на підставі вивчення
та дослідження первинних документів
платника податків, наявність та
законність складення яких, як фактично,
так і юридично, буде підтвердженням
здійснення таких операцій.
Відповідно до положень листа Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11 «Щодо однакового
застосування адміністративними судами
окремих приписів Податкового кодексу
України та Кодексу адміністративного
судочинства України», зазначено, що
оцінюватися при дослідженні факту
здійснення господарської операції
повинні відносини безпосередньо між
учасниками тієї операції, на підставі
якої сформовані дані податкового
Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.
Отже, для цілей перевірки дотримання
вимог податкового законодавства та
можливого визначення грошових
зобов'язань у разі неналежного
дотримання платником податків цього
законодавства, контролюючому органу у
даному випадку первинно слід
встановити зміст та реальність
господарської операції. Проте, судом
встановлено факт реального існування
вказаних обставин у правовідносинах
між позивачем та його контрагентами, та
спростовано відповідні висновки
Надані позивачем і досліджені судом
первинні документи не викликають
сумнівів щодо реального отримання ТОВ
«ЕЛЕКТАЛ» товарів, послуг та робіт,
зазначених у первинних документах,
податкових накладних, і повністю
спростовують висновок відповідача
щодо нереальності операцій за спірними
правочинами. Натомість відповідач під
час розгляду справи не навів суду
обставин та доказів, які б свідчили про
невідповідність господарських
операцій цілям та завданням статутної
діяльності сторін цих операцій,
незвичності цих операцій для цих осіб,
про незвичність цін за спірними
операціями або про їх збитковість, або
інших обставин, які б в сукупності
могли свідчити про фіктивність
вчинених операцій, відсутність факту
надання послуг, а також того, що
вчинення зазначених операцій не було
обумовлено розумними економічними
причинами (цілями ділового характеру),
а дії позивача та його контрагентів
були спрямовані на отримання
необґрунтованої податкової вигоди.
З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що реальність господарських
операцій, здійснених ТОВ «ЕЛЕКТАЛ» та
ТОВ «Лігран» у перевіряємому періоді, а
саме фактичне отримання товарів,
робіт, послуг, а також використання
позивачем у власній господарській
діяльності наведених результатів
господарських операцій,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.
Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд прийшов до висновку,
що наведені в позовній заяві обставини
підтверджуються належними та
достатніми доказами, які свідчать про
обґрунтованість позовних вимог
позивача до податкового органу про
скасування податкових
Згідно п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Заперечуючи проти позову, відповідач,
який відповідно до норм Податкового
кодексу України та за визначенням КАС
України є суб'єктом владних
повноважень, правомірність винесення
спірних податкових повідомлень-рішень
належним чином не довів. За таких
обставин, суд доходить висновку про
задоволення позовних вимог.
Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
Керуючись ст.ст. 69, 71, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТАЛ»-
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
про нарахування Товариству з обмеженою
відповідальністю «ЕЛЕКТАЛ» () податку на додану вартість на
суму 233097 грн., в тому числі за основним
платежем в розмірі 186478,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями в
Присудити Товариству з обмеженою
відповідальністю «ЕЛЕКТАЛ» здійснені
ним документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету в сумі 466
грн. 20 коп. (чотириста шістдесят шість
гривень двадцять копійок).
Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений
30.12.2013р.

Суддя (підпис) З оригіналом
згідно Постанова не набрала законної
сили 30.12.2013р. Суддя
П.О.Борисенко
П.О.Борисенко