Справа № 820/15268/14
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

23 жовтня 2014 р.
справа № 820/15268/14

Харківський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Сагайдак В.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Відділу
Держземагенства у Балаклійському
районі Харківської області, державного
кадастрового реєстратора відділу
Держземагенства у Балаклійському
районі Харківської області Наумової
Людмили Павлівни про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області, державного кадастрового
реєстратора Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області Наумову Людмилу Павлівну, в
якому просить суд:

- визнати протиправними дії Відділу
Держземагенства у Балаклійському
районі Харківської області про відмову
ОСОБА_1 у внесенні відомостей (змін до
них) до Державного земельного кадастру;

- скасувати рішення державного
кадастрового реєстратора Відділу
Держземагенства у Балаклійському
районі Харківської області №
РВ-014 від 28.07.2014 р. про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру;

- зобов'язати державного кадастрового
реєстратора Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області внести відомості (змін до них)
до Державного земельного кадастру про
земельну ділянку площею 0,1837 га,
призначену для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, що розташована
в селі Гусарівка, згідно Державного
акту на право власності на землю серія
III-ХР № 087360 від 08.02.2000 р.,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю за № 17, шляхом державної
реєстрації вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що звернувся до
Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області із заявою та доданими
документами щодо державної реєстрації
земельної ділянки площею 0,1837 га,
розташованої в селі Гусарівка
Балаклійського району Харківської
області. Рішенням державного
кадастрового реєстратора Відділу
Держземагенства у Балаклійському
районі Харківської області Наумової
Л.П. № РВ-014 від 28.07.2014 р. позивачу
було відмовлено з підстав
невідповідності поданих документів
вимогам, установленим Законом України
«Про державний земельний кадастр» та
Порядком ведення Державного
земельного кадастру. Позивач вважає
дії відповідача щодо відмови йому у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру
неправомірними, а вказане рішення є
таким, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування заперечень проти
позову державний кадастровий
реєстратор Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області Наумова Л.П. зазначила, що
рішення № РВ-014 від 28.07.2014 р. про
відмову у внесенні відомостей (змін до
них) до Державного земельного кадастру
було прийнято нею на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, а
тому відсутні підстави для його
скасування.

Позивач в судове засідання не прибув,
просив розглянути справу без його
участі.

Представник Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області та державний кадастровий
реєстратор Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області Наумова Л.П. в судове засідання
не прибули, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, про причини своєї
неявки до суду не повідомили, заяви про
відкладення розгляду справи чи розгляд
справи за їх відсутності не надавали.

Суд вважає, що неприбуття
представників відповідачів у судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки,
призначеної для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, площею 0,18 га,
розташованої в селі Гусарівка
Балаклійського району Харківської
області, що підтверджується договором
купівлі-продажу земельної ділянки,
посвідченим 26.02.2000 р. державним
нотаріусом Балаклійської державної
нотаріальної контори Харківської
області Бовдуй О.О., зареєстрованого за
№ 3-417 (а.с. 11).

Вказана земельна ділянка площею 0,18 га
належала ОСОБА_4 на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю № 087360, виданого 08.02.2000 р.
Гусарівською сільською радою
Балаклійського району Харківської
області (а.с. 12).

У 2014 році позивач звернувся до ТОВ
«Підприємство «Астра» із заявою про
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд в селі
Гусарівка Балаклійського району
Харківської області (а.с. 18-19).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 24 Закону
України "Про Державний земельний
кадастр" від 07.07.2011 р. № 3613-VI (далі - Закон
№ 3613-VI), державна реєстрація земельної
ділянки здійснюється при її формуванні
шляхом відкриття Поземельної книги на
таку ділянку. Державна реєстрація
земельних ділянок здійснюється за
місцем їх розташування відповідним
Державним кадастровим реєстратором
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин. Державна
реєстрація земельних ділянок
здійснюється за заявою, зокрема, особи,
якій за рішенням органу виконавчої
влади, органу місцевого самоврядування
надано дозвіл на розроблення
документації із землеустрою, що є
підставою для формування земельної
ділянки при передачі її у власність чи
користування із земель державної чи
комунальної власності, або
уповноваженої нею особи.

Для державної реєстрації земельної
ділянки Державному кадастровому
реєстратору, який здійснює таку
реєстрацію, подаються: заява за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
земельних відносин; оригінал
документації із землеустрою, яка є
підставою для формування земельної
ділянки; документація із землеустрою,
яка є підставою для формування
земельної ділянки у формі електронного
документа. Заява з доданими
документами надається заявником
особисто чи уповноваженою ним особою
або надсилається поштою цінним листом
з описом вкладення та повідомленням
про вручення (ч. 4 ст. 24 Закону № 3613-VI).

Позивач 23.07.2014 р. звернувся до Відділу
Держземагенства у Балаклійському
районі Харківської області із заявою
та доданими документами щодо державної
реєстрації земельної ділянки площею
0,1837 га, розташованої в селі Гусарівка
Балаклійського району Харківської
області (а.с. 34).

За результатами розгляду вказаної
заяви державним кадастровим
реєстратором Відділу Держземагенства
у Балаклійському районі Харківської
області Наумовою Л.П. було прийнято
рішення № РВ-014 від 28.07.2014 р. про
відмову у внесенні відомостей (змін до
них) до Державного земельного кадастру
з підстав невідповідності поданих
документів вимогам, установленим
Законом України «Про державний
земельний кадастр» та Порядком ведення
Державного земельного кадастру, а саме:
згідно ст.ст. 58-61 Земельного кодексу
України, ст.ст. 87-89 Водного кодексу
України земельна ділянка для
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель площею 0,1837 га
відноситься до земель водного фонду та
має такі обтяження, обмеження:
Прибережні захисні смуги є
природоохоронною територією з режимом
обмеженої господарської діяльності. У
прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та на островах
забороняється: а) розорювання земель
(крім підготовки ґрунту для залуження і
залісення), а також садівництво та
городництво; б) зберігання та
застосування пестицидів і добрив; в)
влаштування літніх таборів для худоби;
г) будівництво будь-яких споруд (крім
гідротехнічних, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів; ґ)
влаштування звалищ сміття, гноєсховищ,
накопичувачів рідких і твердих
відходів виробництва, кладовищ,
скотомогильників, полів фільтрації
тощо; д) миття та обслуговування
транспортних засобів і техніки (а.с. 35).

Вказаним рішенням позивачу було
рекомендовано надати матеріали щодо
встановлення прибережної захисної
смуги та роз'яснено, що державна
реєстрація вказаної земельної ділянки
можлива після встановлення меж
прибережної захисної смуги, за умови,
якщо земельна ділянка не увійде в межі
водоохоронної зони.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаного висновку
відповідача і винесеного на підставі
такого висновку спірного правового
акту індивідуальної дії на
відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС
України, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 87 Водного кодексу України,
для створення сприятливого режиму
водних об'єктів, попередження їх
забруднення, засмічення і вичерпання,
знищення навколоводних рослин і
тварин, а також зменшення коливань
стоку вздовж річок, морів та навколо
озер, водосховищ і інших водойм
встановлюються водоохоронні зони.
Водоохоронна зона є природоохоронною
територією господарської діяльності,
що регулюється. Зовнішні межі
водоохоронних зон визначаються за
спеціально розробленими проектами.
Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України. Виконавчі комітети сільських,
селищних, міських рад зобов'язані
доводити до відома населення, всіх
заінтересованих організацій рішення
щодо меж водоохоронних зон і
прибережних захисних смуг, а також
водоохоронного режиму, який діє на цих
територіях. Контроль за створенням
водоохоронних зон і прибережних
захисних смуг, а також за додержанням
режиму використання їх територій
здійснюється виконавчими комітетами
сільських, селищних, міських рад і
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Відповідно до ст. 88 Водного кодексу
України, з метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності
вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм в межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги.

Прибережні захисні смуги
встановлюються по берегах річок та
навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною: для малих
річок, струмків і потічків, а також
ставків площею менше 3 гектарів - 25
метрів; для середніх річок, водосховищ
на них та ставків площею більше 3
гектарів - 50 метрів; для великих річок,
водосховищ на них та озер - 100 метрів.
Якщо крутизна схилів перевищує три
градуси, мінімальна ширина прибережної
захисної смуги подвоюється.

Прибережні захисні смуги
встановлюються на земельних ділянках
всіх категорій земель, крім земель
морського транспорту.

Землі прибережних захисних смуг
перебувають у державній та комунальній
власності та можуть надаватися в
користування лише для цілей,
визначених цим Кодексом.

У межах існуючих населених пунктів
прибережна захисна смуга
встановлюється з урахуванням
містобудівної документації.

Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою. Проекти землеустрою щодо
встановлення меж прибережних захисних
смуг (з установленою в них пляжною
зоною) розробляються в порядку,
передбаченому законом.

Згідно ст. 89 Водного кодексу України,
прибережні захисні смуги є
природоохоронною територією з режимом
обмеженої господарської діяльності. У
прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та на островах
забороняється: 1) розорювання земель
(крім підготовки ґрунту для залуження і
залісення), а також садівництво та
городництво; 2) зберігання та
застосування пестицидів і добрив; 3)
влаштування літніх таборів для худоби;
4) будівництво будь-яких споруд (крім
гідротехнічних навігаційного
призначення, гідрометричних та
лінійних), у тому числі баз відпочинку,
дач, гаражів та стоянок автомобілів; 5)
миття та обслуговування транспортних
засобів і техніки; 6) влаштування
звалищ сміття, гноєсховищ,
накопичувачів рідких і твердих
відходів виробництва, кладовищ,
скотомогильників, полів фільтрації
тощо. Об'єкти, що знаходяться у
прибережній захисній смузі, можуть
експлуатуватись, якщо при цьому не
порушується її режим. Не придатні для
експлуатації споруди, а також ті, що не
відповідають встановленим режимам
господарювання, підлягають винесенню з
прибережних захисних смуг.

Порядком визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них,
затверджений постановою КМ України від
08.05.1996 р. № 486, встановлено єдиний
правовий механізм визначення розмірів
і меж водоохоронних зон та режим
ведення господарської діяльності в
них.

Згідно п. 4, 5 вказаного Порядку, у межах
водоохоронних зон виділяються землі
прибережних захисних смуг та смуги
відведення з особливим режимом їх
використання відповідно до статей 88 - 91
водного кодексу України.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено,
що розміри і межі водоохоронних зон
визначаються проектом на основі
нормативно-технічної документації.
Проекти цих зон розробляються на
замовлення фізичних та юридичних осіб,
узгоджуються з власниками землі,
землекористувачами, Мінприроди,
Держводагентством та територіальними
органами Держземагенства, а на
території Автономної Республіки Крим -
з органами виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань екології та
природних ресурсів, водного
господарства та земельних ресурсів і
затверджуються відповідними місцевими
органами виконавчої влади або
виконавчими комітетами рад.

Станом на час придбання позивачем
вищевказаної земельної ділянки пункт 5
зазначеного Порядку був викладений у
наступній редакції: «Проекти цих зон
розробляються на замовлення органів
водного господарства та інших
спеціально уповноважених органів,
узгоджуються з органами охорони
навколишнього природного середовища,
земельних ресурсів, власниками землі,
землекористувачами і затверджуються
відповідними місцевими органами
державної виконавчої влади та
виконавчими комітетами Рад».

Так, на момент придбання позивачем
вищевказаної земельної ділянки проект
водоохоронних зон вищезазначеного
населеного пункту на замовлення
спеціально уповноважених органів не
розроблявся та відповідно не
узгоджувався з органами охорони
навколишнього природного середовища,
земельних ресурсів, власниками землі,
землекористувачами і не
затверджувався відповідними місцевими
органами державної виконавчої влади та
виконавчими комітетами Рад. Доказів
зворотного суду не надано.

Підставою для відмови у державній
реєстрації вказаної земельної ділянки
позивача стало те, що на думку
кадастрового реєстратора, ця земельна
ділянка знаходиться в прибережній
захисній смузі, та позивачем не надано
матеріалів щодо встановлення меж
прибережної захисної смуги річки
Чепіль з метою встановлення того, чи
дійсно ця земельна ділянка входить в
межі водоохоронної зони.

Суд зазначає, що діючим законодавством
України не передбачено обов'язок саме
позивача замовляти проект землеустрою
щодо встановлення меж прибережної
захисної смуги.

Станом на час розгляду даної справи
суду не надано доказів складання та
затвердження проекту землеустрою по
встановленню розміру та меж
прибережної захисної смуги річки
Чепіль. Отже, суду не доведено, що
вказана земельна ділянка знаходиться в
прибережній захисній смузі.

Крім того, суду не надано доказів того,
що відсутність проекту землеустрою
щодо встановлення меж прибережної
захисної смуги повинна впливати на
права позивача як фізичної особи при
здійсненні реєстрації його власної
земельної ділянки.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо
протиправності дій Відділу
Держземагенства у Балаклійському
районі Харківської області про відмову
ОСОБА_1 у внесенні відомостей до
Державного земельного кадастру та
рішення державного кадастрового
реєстратора Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області № РВ-014 від 28.07.2014 р. про
відмову у внесенні відомостей до
Державного земельного кадастру, яке
підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
державного кадастрового реєстратора
Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області внести відомості (змін до них)
до Державного земельного кадастру про
земельну ділянку площею 0,1837 га,
призначену для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель, що розташована
в селі Гусарівка, згідно Державного
акту на право власності на землю серія
III-ХР № 087360 від 08.02.2000 р.,
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право власності на
землю за № 17, шляхом державної
реєстрації вказаної земельної ділянки,
суд зазначає наступне.

З системного аналізу положень ч. 1 ст. 2
та ч. 3 ст. 2 КАС України в кореспонденції
з приписами ст. 6 Конституції України,
якою закріплений принцип розподілу
державної влади та ст. 8 Конституції
України, якою запроваджений принцип
верховенства права, слідує, що
адміністративному суду при вирішенні
адміністративного спору належить
перевірити, зокрема, обґрунтованість
саме тих висновків, стосовно обставин
спірних правовідносин, які покладені
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення. Перевірка судом
інших обставин спірних правовідносин
виходить за межі предмету доказування
в адміністративній справі і має своїм
фактичним наслідком перебирання судом
на себе функцій суб'єкта владних
повноважень, а правовим мотивуванням
спірного рішення додатковими
фактичними підставами, що не
відповідає запровадженому ст. 6
Конституції України принципу
розподілу державної влади та
запровадженому ст. 8 Конституції
України принципу верховенства права.
При цьому, суд зауважує, що приписи
перелічених норм права встановлюють,
що суд не має прав перебирати на себе
функції органів державної влади, на які
законами України покладені певні
обов'язки, надані повноваження та
віднесені до виключної компетенції
такого суб'єкта.

Отже, суд не може перебирати на себе
функції суб'єкта владних повноважень в
реалізації відповідних управлінських
функцій і вирішенні питань, віднесених
до виключної компетенції такого
суб'єкта та зобов'язувати його приймати
рішення, які входять до його
компетенції.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Оскільки суд не може перебирати на себе
функції суб'єкта владних повноважень в
реалізації відповідних управлінських
функцій, суд прийшов до висновку щодо
зобов'язання державного кадастрового
реєстратора Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області здійснити дії щодо внесення
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку площею 0,1837 га, призначену для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, що розташована в селі
Гусарівка, згідно Державного акту на
право власності на землю серія III-ХР №
087360 від 08.02.2000 р., зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
власності на землю за № 17.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 158, ст. 159, ст. 160, ст. 163, ст. 185, ст. 186, ст.
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області, державного кадастрового
реєстратора відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області Наумової Людмили Павлівни про
визнання дій протиправними, скасування
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Відділу
Держземагенства у Балаклійському
районі Харківської області про відмову
ОСОБА_1 у внесенні відомостей (змін до
них) до Державного земельного кадастру.

Скасувати рішення державного
кадастрового реєстратора Відділу
Держземагенства у Балаклійському
районі Харківської області №
РВ-014 від 28.07.2014 р. про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру.

Зобов'язати державного кадастрового
реєстратора Відділу Держземагенства у
Балаклійському районі Харківської
області здійснити дії щодо внесення
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку площею 0,1837 га, призначену для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, що розташована в селі
Гусарівка, згідно Державного акту на
право власності на землю серії III-ХР №
087360 від 08.02.2000 р., зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
власності на землю за № 17.

У задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Державного бюджету
України (УДКСУ у Червонозаводському
районі м. Харкова Харківської області,
код 37999628, банк ГУДКСУ у Харківській
області, МФО 851011, р/р 4011) на користь
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) судові витрати у розмірі
48,72 грн. (сорок вісім гривень сімдесят
дві копійки).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення та з дня
отримання копії постанови, у разі
проголошення постанови суду, яка
містить вступну та резолютивну
частини, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строків для подачі
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Суддя
Сагайдак В.В.