Справа № 459/511/14-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2014 р.
Справа № 5091/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 23.04.2014р. по
справі № 459/511/14-а за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Червоноградської
міської ради, треті особи -
Червоноградський міський голова,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, ОСОБА_2 про
визнання протиправною бездіяльності
виконкому Червоноградської міської
ради та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н
О В И В:

У лютому 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом, в якому, з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог
просить визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
невжиття ним заходів до відновлення
попереднього стану будинку та знесення
самовільно збудованої добудови до
квартири АДРЕСА_1; стягнути 10000,00 грн.
моральної шкоди.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 23.04.2014р. у
задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи постанову у справі, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що вжиття органом місцевого
самоврядування дій стосовно органів
державної влади, які наділені
самостійним правом звернення до суду з
таким позовом на підставі ч. 7 ст. 376 ЦК
України, у спірних відносинах законом
не передбачено.

Не погодившись із винесеним судовим
рішенням, його оскаржив позивач -
ОСОБА_1, яка покликаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи просить постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача по
справі, перевіривши матеріали справи
та апеляційну скаргу в межах наведених
у ній доводів, колегія суддів вважає, що
в задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позов стосується визнання
бездіяльності відповідача
протиправною щодо невжиття ним заходів
для відновлення попереднього стану
будинку та знесення самовільно
збудованої добудови до квартири
АДРЕСА_1 та вжиття всіх заходів для
звернення до суду з таким позовом
інспекцією Держархібудконтролю.

Відповідно до ст. 24 Закону України ,,Про
місцеве самоврядування в Україні"
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України.

Згідно з ст.24 Закону України ,,Про
планування і забудову територій" право
на забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням та відповідно до
містобудівних умов і обмежень забудови
земельної ділянки, встановлених згідно
з вимогами цього Закону. Замовник, що
має намір забудови належної йому на
праві власності або користуванні
земельної ділянки, або уповноважена
ним особа звертається до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування із заявою
(клопотанням) щодо намірів забудови
земельної ділянки, в якій зазначаються
призначення будівлі, споруди та
орієнтовні характеристики забудови. До
заяви (клопотання) можуть бути додані
передпроектні роботи.

Основним законом, який регулює вказані
правовідносини є Закон України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
(далі - Закон №3038-VI) та Закон України
"Про архітектурну діяльність" (Закон
№687-ХІV).

Відповідно до ст.10 Закону №687-ХІV для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури. Державний контроль та
нагляд у системі центрального органу
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури
здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.

Згідно з ст.9 Закону №687-ХІV будівництво
(нове будівництво, реконструкція,
реставрація, капітальний ремонт)
об'єкта архітектури здійснюється
відповідно до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Відповідно до ч.9 ст.37 Закону №3038-VI
виконання будівельних робіт без
відповідного документа, який дає право
виконувати такі роботи, вважається
самочинним будівництвом і тягне за
собою відповідальність згідно з
законом.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України "Про
основи містобудування" особи винні у:
виконанні будівельних робіт без
дозволу та затвердженого у
встановленому порядку проекту або з
відхиленням від нього; недотриманні
екологічних і санітарно-гігієнічних
вимог, встановлених законодавством при
проектуванні, розміщенні та
будівництві об'єктів несуть
відповідальність, передбачену чинним
законодавством.

Відповідно до ст.38 Закону №3038-VI у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований
об'єкт підлягає знесенню з
компенсацією витрат, пов'язаних із
знесенням об'єкту, за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) таке самочинне
будівництво (ч. 2 ст. 38 № 3038-VI).

Таким чином, інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
наділена правом на звернення з позовом
до суду про знесення самочинного
будівництва та компенсацію витрат,
пов'язаних з таким знесенням. При цьому
як вбачається із цієї статті, знесенню
на підставі рішення підлягають
виключно ті об'єкти будівництва, які є
самочинними, а тому визначальним
фактором для вирішення спору є
встановлення, що спірний об'єкт
будівництва є самочинним.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 №6 "Про практику
застосування судами ст.376 ЦК України
(про правовий режим самочинного
будівництва)", при розгляді справ
зазначеної категорії судам слід мати
на увазі, що знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених норм права, колегія
суддів приходить до переконання про те,
що виключно до повноважень ДАБК
віднесено право приймати припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
державних будівельних норм, стандартів
і правил. Вказане може бути здійснено
шляхом визначення особі, яка вчинила
виявлене інспекцією порушення, зокрема
вимоги про зупинення будівництва (в
разі коли таке не завершено),
здійснення заходів спрямованих на
отримання чи внесення змін до
відповідних дозволу та проекту,
отримання правовстановлюючих
документів на земельну ділянку чи
вчинення інших дій, які усунуть такі
порушення.

Отже, законодавцем було запроваджено
виключно судовий механізм
застосування таких заходів як знесення
самочинного будівництва з метою
недопущення зловживань у цій сфері з
боку органів державної влади. Знесення
самочинного будівництва можливе за
позовом ДАБК про знесення самочинно
збудованого об'єкта та компенсацію
витрат, пов'язаних з таким знесенням.

Відповідно до п.п.3 п."б" ч.1 ст. 31 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать делеговані повноваження зі
здійснення в установленому порядку
державного контролю за дотриманням
законодавства, затвердженої
містобудівної документації при
плануванні та забудові відповідних
територій; зупинення у випадках,
передбачених законом, будівництва, яке
проводиться з порушенням
містобудівної документації і проектів
окремих об'єктів, а також може
заподіяти шкоди навколишньому
природному середовищу.

Однак, положеннями вищенаведеного
Закону не передбачено обов»язку
виконавчих органів міських рад
звертатись до суду з позовом про
знесення самочинного будівництва. Крім
того, не передбачено також обов»язку
органів місцевого самоврядування
зобов»язувати органи державної влади
звертатись до суду з відповідними
позовами.

Колегія суддів приходить до
переконання, що доводи апеляційної
скарги висновків суду першої інстанції
не спростовують, постанова суду першої
інстанції ґрунтується на правильно
встановлених обставинах справи та з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В
А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 23.04.2014р. по
справі №459/511/14-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п»ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена у касаційному порядку шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до адміністративного
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

суддя
Я.С. Попко

суддя
Р.П Сеник