Справа № 815/4240/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4240/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії
НОМЕР_3, виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС
України в Одеській області 20.12.1995р.),
ОСОБА_2 - за довіреністю від 13.11.2012р. №1612.

Від відповідача: представник Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області не
з'явився. Надіслав до суду клопотання
(вхід.№21375/14 від 27.08.2014р.) про розгляд
справи за його відсутності.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
ОСОБА_3 - до суду не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином та
своєчасно.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
представник Реєстраційної служби
Головного управління юстиції в
Одеській області в особі Відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно не з'явився. Надіслав до
суду заяву (вхід.№20183/14 від 08.08.2014р.) про
розгляд справи без його участі.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_3,
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в Одеській області
в особі Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно про
визнання протиправними дій щодо
реєстрації 16 січня 2013р. на ім'я ОСОБА_3
Декларації за №ОД 15 про
готовність об'єкта до експлуатації за
адресою АДРЕСА_2 скасування реєстрації
Декларації за №ОД 15 від 16.01.2013р. на
ім'я ОСОБА_3 про готовність об'єкта до
експлуатації за адресою АДРЕСА_2 -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом, у якому, з урахуванням
уточнень (вхід.№19975/14 від 06.08.2014р.),
просить суд визнати протиправними дії
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області щодо реєстрації 16
січня 2013р. на ім'я ОСОБА_3 Декларації за
№ОД 15 про готовність об'єкта до
експлуатації за адресою АДРЕСА_2 та
скасувати реєстрацію Декларації за
№ОД 15 від 16.01.2013р. на ім'я ОСОБА_3
про готовність об'єкта до експлуатації
за адресою АДРЕСА_2 що здійснена
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що ОСОБА_3 в
порушення вимог чинного законодавства
та норм будівництва самовільно
здійснив будівництво двоповерхового
житлового будинку замість
одноповерхового, а також зі сторони
земельної ділянки по АДРЕСА_2 до забору
прибудував навіс, зробивши, при цьому,
відстань між навісом крівлі до забору
шириною лише 0,5м., що призвело до
попадання зливних вод з крівлі на
земельну ділянку ОСОБА_1, та відповідно
що свідчить про порушення замовником -
ОСОБА_3, на думку позивача, вимог ст.34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» в частині
виконання будівельних робіт без права
на їх виконання, а саме будівництво
двоповерхового будинку з полу підвалом
та горищним приміщенням, порушення
пункту 3.25 Державно будівельних норм
України 360-92 «Планування і забудова
міських і сільських поселень»,
відповідно до якого для догляду за
будівлями і здійснення їх поточного
ремонту відстань до межі сусідньої
ділянки від найбільш виступної
конструкції стіни треба приймати не
менше 1,0м. При цьому повинно бути
забезпечене влаштування необхідних
інженерно-технічних заходів, що
запобігатимуть стіканню атмосферних
опадів з покрівель та карнизів
будівель на територію суміжних
ділянок. Також, позивач наголошує, що
Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 05.12.2013р. по справі №522/1940/13-ц,
яке у даному випадку має преюдиційне
значення, встановлено, що ОСОБА_3
самовільно збудував замість
одноповерхового двоповерховий
будинок, а до забору прибудований навіс
зі сторони земельної ділянки по
АДРЕСА_2 та зробив відстань між навісом
крівлі до забору шириною лише 0,5м., що
призводить до попадання зливних вод з
крівлі на суміжну земельну ділянку
адресою АДРЕСА_2. До того ж,
невідповідність збудованого будинку
проекту та інвентарним відомостям МБТІ
підтверджується Висновком НВЦ
«Екострой» від 20.08.2012р. та матеріалами
проекту архітектора ОСОБА_4, а також
висновком судової
будівельно-технічної експертизи
ОНДІСЕ №1528 від 17.10.2013р., проведеної в
межах розгляду цивільної справи
№522/1940/13-ц, яким підтверджено
невідповідність двоповерхового
житлового будинку по АДРЕСА_2 проекту,
дозвільним документам та вимогам ДБН,
та акцентовано на тому, що житловий
будинок побудований без врахування
мінімального розрахунку сейсмічності
ділянки, тому будинок не підлягає
введенню до експлуатації.

Відповідач - Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області з позовними вимогами
не погоджується та вважає їх
необґрунтованими з підстав, викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 27.08.2014р.
вхід.№21375/14), стверджуючи, що відповідно
до вимог Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
Кабінетом Міністрів України прийнято
Постанову №461 "Питання прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів" та Постанову №466 "Деякі
питання виконання підготовчих і
будівельних робіт", якими спрощено
дозвільні процедури у будівництві,
зокрема, запроваджено декларативний
принцип шляхом реєстрації декларації
про початок виконання підготовчих та
будівельних робіт, про готовність
об'єкта до експлуатації. Реєстрація
декларації здійснюється з дотриманням
вимог Закону України «Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності». Декларації приймаються в
дозвільному центрі за
місцезнаходженням об'єкта. При
здійсненні 16 січня 2013року Інспекцією
ДАБК в Одеській області реєстрації
декларації про готовність об'єкту до
експлуатації, відповідач як суб'єкт
владних повноважень діяв на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України, оскільки Декларація
перевіряється Інспекцією лише на
відповідність її вимогам закону щодо
повноти та правильності її заповнення.
До того ж, Законом України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та Порядком виконання підготовчих
робіт, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011р. №466, не передбачено
повноважень Інспекції ДАБК щодо
обов'язкової перевірки достовірності
даних, внесених до декларації, при її
реєстрації. За достовірність даних
несе відповідальність замовник
будівництва.

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
ОСОБА_3 з позовними вимогами не
погоджується та вважає їх
необґрунтованими з підстав, викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 14.08.2014р.
вхід.№20630/14), наголошуючи, зокрема, що
починаючи з 2002року на земельній
ділянці, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, яка на той час належала на
праві власності ОСОБА_5, на підставі
Розпорядження Приморської
райадміністрації №582 від 26.06.2002р. про
дозвіл на будівництво житлового
будинку на земельній ділянці по
АДРЕСА_2, узгодження проекту
одноповерхового житлового будинку
Управлінням інженерного захисту
території міста Одеської міськради від
23.05.2002р. №710, висновку експертизи
Управління держпожохорони УМВС
України в Одеській області за проектом
індивідуального житлового будинку від
10.05.2002р. №16/1/1532, висновку №31/02-11
Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради
по проекту житлового будинку з
мансардою та цокольним поверхом від
27.05.2002р. №1382, проекту індивідуального
одноповерхового житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_2 у складі
пояснювальної записки і графічної
частини на 3 аркушах, виконаного
архітектором ОСОБА_7 у 2002році, дозволу
на виконання будівельних робіт №505/02
від 23.07.2002р. на будівництво житлового
будинку, виданого Інспекцією ДАБК
м.Одеси, збудовано житловий будинок,
який закінчений будівництвом у 2008році.
У подальшому проект було скореговано
на зміну мансардного поверху на 2-й
поверх з аналогічними дерев'яним
перекриттям. З 21 жовтня 2010року ОСОБА_3 є
власником вказаної земельної ділянки
на підставі договору дарування від 2
жовтня 2010року посвідченого державним
нотаріусом Шостої Одеської державної
нотаріальної контори та
зареєстрованого у державному реєстр
прав власності. Також, третя особа
наголошує, що коли ОСОБА_1 почали
будівництво свого будинку готельного
типу, він уже закінчив і будівництво
будинку по АДРЕСА_2 й у ОСОБА_1 з 2002року
не було жодних претензій до дотримання
будівельних норм і правил. Крім того,
ОСОБА_3 стверджує, що декларація про
початок виконання будівельних робіт та
про готовність об'єкту до експлуатації
- документ, яким суб'єкт будівництва
повідомляє державного адміністратора
або представника відповідного
дозвільного органу про відповідність
декларації вимогам законодавства. У
такий спосіб суб'єкт будівництва
набуває права на провадження певних
дій щодо здійснення господарської
діяльності або видів господарської
діяльності без отримання документа
дозвільного характеру. До того ж,
відповідно до Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та Порядку виконання підготовчих
робіт, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011р. №466, спрощено дозвільну
процедуру у будівництві щодо об'єктів
І-ІІІ категорії складності, зокрема,
запроваджено декларативний принцип
шляхом реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт та
про готовність об'єкта до експлуатації,
у зв'язку з чим, на думку третьої особи,
до повноважень Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області відноситься лише
перевірка повноти даних, зазначених у
декларації, та лише у разу неповного
або неправильного її заповнення вона
повертається декларанту.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази в їх сукупності
та системно проаналізувавши приписи
чинного законодавства, суд встановив
наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
наявних у матеріалах справи
документів, ОСОБА_3 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області була
подана Декларація про готовність
об'єкта до експлуатації - «Будівництво
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами (м.Одеса,
АДРЕСА_1)», за результатами розгляду
якої контролюючим органом 16.01.2013р.
проведено її державну реєстрацію за
№ОД 15.

При цьому, судом встановлено, що 14.11.2012р.
головним державним інспектором
інспекторського відділу №1
територіального управління з контролю
за будівництвом об'єктів м.Одеси та
житлово-комунального господарства
ОСОБА_8, відповідно до статті 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та згідно з
Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011р. №553, на
підставі Листа М-2529 від 14.11.2012р.,
проведено позапланову перевірку
ОСОБА_9 (АДРЕСА_1) з питань щодо
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил.

За наслідками вказаної перевірки
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області складено Акт від
14.11.2012р. «Перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
стандартів і правил», у висновках якого
встановлено, що згідно дозволу №505/02
від 23.07.2002р. Інспекції ДАБК Одеської
міської ради та УАМ від 27.05.2002р. №31/02-П,
передбачено будівництво
одноповерхового будинку з мансардним
та цокольним поверхом по АДРЕСА_1, тоді
як в ході перевірки встановлено, що
експлуатується двоповерховий будинок
з підвалом та горищем. Відстань між
навісом крівлі до забору, при
візуальному огляді, близько 0,5м., навіс
прибудовано до забору зі сторони
АДРЕСА_2.

03.12.2012р. головним державним інспектором
інспекторського відділу №1
територіального управління з контролю
за будівництвом об'єктів м.Одеси та
житлово-комунального господарства
ОСОБА_8, відповідно до ст.41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», ст.ст.254, 255,
256 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, складено Протокол про
адміністративне правопорушення, у
якому зазначено, що за результатами
проведеної позапланової перевірки
житлового будинку та господарських
споруд ОСОБА_3 (АДРЕСА_1), встановлено
виконання будівельних робіт без права
на їх виконання з будівництва
житлового будинку, у зв'язку з чим
порушено вимоги ст.34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», за що передбачена
відповідальність ч.1 ст.96 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Судом також встановлено, що за
результатами розгляду протоколу про
адміністративне правопорушення від
03.12.2012р., заслухавши головного
державного інспектора інспекторського
відділу №1 територіального управління
з контролю за будівництвом об'єктів
м.Одеси та житлово-комунального
господарства ОСОБА_8, першим
заступником начальника Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області складено
ОСОБА_10 винесено Постанову по справі
про адміністративне правопорушення
№3570 ввід 04.12.2012р., якою ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого
частиною 1 ст.96 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, а саме
виконання будівельних робіт без права
на їх виконання, у зв»язку з чим на
ОСОБА_3 накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
850грн.

Так, на думку суду, позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання протиправними дій
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області щодо реєстрації 16
січня 2013р. на ім'я ОСОБА_3 Декларації за
№ОД 15 про готовність об'єкта до
експлуатації за адресою АДРЕСА_2
скасування реєстрації Декларації за
№ОД 15 від 16.01.2013р. на ім'я ОСОБА_3
про готовність об'єкта до експлуатації
за адресою АДРЕСА_2 є обґрунтованими,
правомірними, та такими, що підлягають
задоволенню, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом та
вбачається з наявних у матеріалах
справи документів, головним
архітектором проекту ОСОБА_4 (Державна
ліцензія УК 00053-0), замовнику - ОСОБА_5,
розроблено Проект індивідуального 1-но
поверхового житлового будинку за
адресою АДРЕСА_2.

10.05.2002р. Управлінням державної пожежної
охорони Управління МВС України в
Одеській області складено Висновок
експертизи №16/1/1532, за підписом
начальника Управління ОСОБА_11, у якому
зазначено, що проведеною експертизою
правильності і повноти виконання
протипожежних вимог діючих
нормативних актів у проекті
«Індивідуального житлового І-но
поверхового будинку по АДРЕСА_2»,
порушень вимог пожежної безпеки не
виявлено.

Відповідно до наявного у матеріалах
справи Листа Управління інженерного
захисту території міста Виконавчого
комітету Одеської міської ради від
23.05.2002р. №710, за підписом начальника
Управління Балабуха М.В., проектом
індивідуального житлового будинку по
АДРЕСА_2 в Приморському районі м.Одеси
(замовник ОСОБА_5), передбачено
будівництво одноповерхового житлового
будинку з цокольним та мансардним
поверхами, розмірами в осях 15,5х12,0.

27.05.2002р. Управлінням архітектури та
містобудування Виконавчого комітету
Одеської міської ради складено
Висновок №31/02-П по проекту житлового
будинку гр. ОСОБА_5 по АДРЕСА_1,

Судом з'ясовано, що 23.07.2002р. Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю м.Одеси Виконавчого комітету
Одеської міської ради ОСОБА_5 видано
Дозвіл №505/02 на виконання будівельних
робіт з будівництва житлового будинку
по АДРЕСА_1, відповідно до проектної
документації, затвердженої та
зареєстрованої за №31/02-П від 27.05.2002р.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 10.12.2012р. Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області на ім'я
ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14 надіслано Лист
№01/11-8809, за підписом т.в.о. начальника
Інспекції Котляр О.В., у якому
зазначено, що 14.11.2012р. Інспекцією
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
ОСОБА_9 по АДРЕСА_2, за наслідками якої
встановлено, що з боку вказаного
замовника мало місце порушення ст.34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» у вигляді
виконання будівельних робіт без права
на їх виконання з будівництва
двоповерхового житлового будинку з
напівпідвалом та горищем. Висновком
УАМ ОМР від 27.05.2002р. №1382 гр.ОСОБА_5 було
погоджено будівництво одноповерхового
будинку. Крім того, край крівлі будинку
знаходиться на відстані 0,5 метра до
межі земельної ділянки, а також до
забору прибудований навіс зі сторони
земельної ділянки по АДРЕСА_2.
Правовстановлюючі документи на право
власності на вказаний вище об'єкт
нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 у
гр.ОСОБА_9, відсутні.

18.12.2012р. Управлінням архітектури та
містобудування Виконавчого комітету
Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_1,
ОСОБА_13, ОСОБА_14 надіслано Лист
№01-10/1343/о, за підписом начальника
Управління Базан М.К., у якому
зазначено, що Управлінням архітектури
та містобудування раніше було видано
висновок №31/02-П від 27.05.2002р. з проекту
житлового будинку гр.ОСОБА_5 по АДРЕСА_2.
Проектом передбачалось будівництво
житлового будинку з мансардою та
цокольним поверхом, а також
двоповерхового гаража. Також, в
означеному зверненні адресатів
повідомлено, що 14.11.2012р. фахівцями
Управлінням архітектури та
містобудування спільно з Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області з виїздом
на місце було проведено перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
при будівництві будинку гр.ОСОБА_9 за
адресою: АДРЕСА_2 за наслідками якої
встановлено, що з боку вказаного
замовника мало місце порушення ст.34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» в частині
виконання будівельних робіт без права
на їх виконання з будівництва
двоповерхового будинку з
напівпідвалом та горищем. Крім того,
край крівлі будинку знаходиться на
відстані 0,5 метра до межі земельної
ділянки, а також до забору прибудований
навіс зі сторони земельної ділянки по
АДРЕСА_2. Правовстановлюючі документи
на право власності на вказаний вище
об'єкт у гр.ОСОБА_9 відсутні.

Також, судом з»ясовано, що 13.02.2013р.
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області на ім'я ОСОБА_1
надіслано Лист №01/11-1059, за підписом
начальника Інспекції ОСОБА_17, у якому
зазначено, що будівництво
одноповерхового житлового будинку з
мансардним, та цокольним поверхом по
АДРЕСА_2, виконувались на підставі
Дозволу на виконання будівельних робіт
від 23.07.2002р. №505/02, наданого гр.ОСОБА_9
Інспекцією ДАБК Одеської міської ради.
В ході позапланової перевірки, 14.11.2013р.
виявлено, що за вказаною адресою
проведено реконструкцію зазначеного
будинку, з прибудовою другого поверху,
без дозвільних документів.

Правові та організаційні основи
містобудівної діяльності визначено
положеннями Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності» від 17 лютого 2011року №3038-VI
(зі змінами та доповненнями), котрий
спрямований на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів.

Статтею 1 означеного Закону України
передбачено, що замовник - фізична або
юридична особа, яка має намір щодо
забудови території (однієї чи
декількох земельних ділянок) і подала в
установленому законодавством порядку
відповідну заяву; містобудівна
документація - затверджені текстові та
графічні матеріали з питань
регулювання планування, забудови та
іншого використання територій;
містобудівні умови та обмеження
забудови земельної ділянки (далі -
містобудівні умови та обмеження) -
документ, що містить комплекс
планувальних та архітектурних вимог до
проектування і будівництва щодо
поверховості та щільності забудови
земельної ділянки, відступів будинків
і споруд від червоних ліній, меж
земельної ділянки, її благоустрою та
озеленення, інші вимоги до об'єктів
будівництва, встановлені
законодавством та містобудівною
документацією.

Згідно з приписами ст.9 Закону України
"Про архітектурну діяльність" №687-ХІV
від 20.05.1999р. (зі змінами та доповненнями)
будівництво (нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно ст.31 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
проектна документація на будівництво
об'єктів розробляється у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури, з
урахуванням вимог містобудівної
документації та вихідних даних і
дотриманням вимог законодавства,
державних будівельних норм, стандартів
і правил та затверджується замовником.

Згідно з п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності» замовник має право
виконувати будівельні роботи, у тому
числі, після реєстрації органом
державного архітектурно-будівельного
контролю декларації про початок
виконання будівельних робіт - щодо
об'єктів будівництва, що належать до I -
III категорій складності.

Відповідно до ч.3 ст.34 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», орган державного
архітектурно-будівельного контролю у
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування, веде
єдиний реєстр отриманих повідомлень
про початок виконання підготовчих
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про початок виконання
підготовчих і будівельних робіт,
виданих дозволів на виконання
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про готовність об'єкта до
експлуатації та виданих сертифікатів,
повернених декларацій та відмов у
видачі таких дозволів і сертифікатів,
який формується на підставі
інформації, поданої органами
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Процедура прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
визначається Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011року №461, відповідно до п.2
якого прийняття в експлуатацію
об'єктів, що належать до I - III категорії
складності, та об'єктів, будівництво
яких здійснено на підставі
будівельного паспорта, проводиться
шляхом реєстрації Державною
архітектурно-будівельною інспекцією
та її територіальними органами поданої
замовником декларації про готовність
об'єкта до експлуатації.

Згідно з п.17 означеного Порядку
реєстрація декларації здійснюється з
дотриманням вимог Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності». Декларація
приймається в дозвільному центрі за
місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію
декларації здійснює Інспекція за
місцезнаходженням об'єкта на
безоплатній основі.

Відповідно до ч.2 ст.39-1 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» у разі виявлення
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
факту подання недостовірних даних,
наведених у надісланому повідомленні
чи зареєстрованій декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом, зокрема якщо він
збудований або будується на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту або будівельного паспорта,
реєстрація такого повідомлення або
декларації підлягає скасуванню
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Про скасування
повідомлення або декларації замовник
письмово повідомляється протягом
трьох робочих днів з дня скасування.

Зокрема, недостовірні дані - це
інформація, яка не відповідає певним
фактам та обставинам.

Згідно з ч.8 ст.36 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності» замовник відповідно до
закону несе відповідальність за
повноту та достовірність даних,
зазначених у поданій ним декларації
про початок виконання будівельних
робіт, та виконання будівельних робіт
без зареєстрованої декларації.

Отже, із системного аналізу
вищенаведених законодавчих приписів
вбачається, що територіальний орган
Державної архітектурно-будівельної
комісії України зобов'язаний
перевіряти подану декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації на
предмет відповідності її оформлення
встановленим вимогам, зокрема, й щодо
відповідності вказаних у ній
відомостей фактичним обставинам щодо
виконаних на даному об'єкті робіт,
передбачених проектною документацією,
державними будівельними нормами,
стандартами і правилами.

Водночас, судом встановлено, що
зазначені в Декларації про готовність
об'єкта до експлуатації від 16.01.2013р. №ОД
15 дані не узгоджуються з
документами, котрі були додані до даної
декларації ОСОБА_3

Згідно до ч.6. ст.39 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності» Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
повертають декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації замовникові,
якщо декларація подана чи оформлена з
порушенням установлених вимог, з
обґрунтуванням причини у строк,
передбачений для її реєстрації.

При цьому, судом встановлено, що
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, в порушення вимог ч.6.
ст.39 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», не виконала
покладені на неї обов'язки та з
урахуванням допущених під час
будівництва об'єкту порушень не
повернула декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації замовникові.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, судом встановлено, що
ОСОБА_3 мав усі дозвільні документи
щодо будівництва, зокрема,
одноповерхового будинку з мансардним
та цокольним поверхом по АДРЕСА_1, тоді
як за результатами проведеної 14.11.2012р.
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області перевірки з питань
щодо дотримання вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
державних будівельних норм, стандартів
і правил, встановлено, що фактично
експлуатується двоповерховий будинок.
При цьому, незважаючи на встановлені в
ході перевірки обставини, суб'єктом
владних повноважень 16.01.2013р. проведено
реєстрацію Декларації про готовність
об'єкта до експлуатації - «Будівництво
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами (м.Одеса,
АДРЕСА_1)» за №ОД 15, що відповідно
свідчить про те, що контролюючий орган
діяв не у межах повноважень та не у
спосіб, що передбачені законодавчими
приписами, а саме Законом України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Порядком виконання
підготовчих робіт, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011р. №466.

Крім того, як встановлено судом,
Рішенням Приморського районного суду
м.Одеси від 05.12.2013р. по справі №522/1940/13-ц,
задоволено часткового зустрічну
позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_18, серед
іншого, зобов'язано ОСОБА_3 (АДРЕСА_2) за
рахунок власних коштів знести другий
поверх будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2, зобов'язано ОСОБА_3
(АДРЕСА_2) за власний рахунок усунути та
не чинити перешкоди у здійсненні
ОСОБА_1, ОСОБА_14 права власності на
будівельні матеріали та обладнання, що
використані при будівництві
незавершеного житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_2 та на земельну ділянку
площею 0,0976га., за адресою: АДРЕСА_2
шляхом зобов'язання ОСОБА_3 за власний
рахунок знести огорожу, яка збудована з
відхиленням в сторону земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2 від межі
між суміжними земельними ділянка
АДРЕСА_3, АДРЕСА_1.

Вказане Рішення Приморського
районного суду м.Одеси від 05.12.2013р. по
справі №522/1940/13-ц, в означеній частині
залишене без змін Рішенням
Апеляційного суду Одеської області від
19.03.2014р., та Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12.06.2014р.

Зокрема, в межах розгляду означеної
цивільної справи судами встановлено,
що згідно зі ст.391 Цивільного кодексу
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Згідно з ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України право
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, за умови надання земельної
ділянки у встановленому порядку особі
під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно з ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу
власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке
самочинно збудоване на ній, якщо це не
порушує права інших осіб.

За загальним правилом особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво, не набуває права
власності на нього. Разом із цим
власник земельної ділянки у
відповідності до ч.2 ст.375 ЦК України
набуває право власності на зведені ним
будівлі, споруди, інше нерухоме майно,
тому на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може у
відповідності до ч.5 ст.376 ЦК України
визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про
основи містобудування» будівництво
об'єктів містобудування незалежно від
форм власності здійснюється з дозволу
відповідних рад.

Закінчені будівництвом об'єкти
підлягають прийняттю в експлуатацію в
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Статтею 29 Закону України «Про
планування і забудову територій»
визначено, що дозвіл на виконання
будівельних робіт надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю,
які ведуть реєстр наданих дозволів на
підставі проектної документації,
погодженої та затвердженої в порядку,
визначеному законодавством.
Здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
з законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно виникає з моменту завершення
будівництва. Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна в експлуатацію, право
власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації, а якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації.

Таким чином, в ході з'ясування
фактичних обставин справи Приморським
районним судом м.Одеси встановлено, що
ОСОБА_3 самовільно збудував замість
одноповерхового двоповерховий
будинок, прибудувавши до забору навіс
зі сторони земельної ділянки по
АДРЕСА_2, та зробивши відстань між
навісом крівлі до забору шириною лише
0,5м., що призводить до попадання зливних
вод з крівлі на суміжну земельну
ділянку за адресою АДРЕСА_2.

До того ж, в межах розгляду цивільної
справи №522/1940/13-ц, Приморським районним
судом м.Одеси була призначена судова
будівельно-технічна експертиза, за
результатами якої отримано висновок
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз №1528 від
17.10.2013р., у якому в становлено, що на
земельній ділянці по АДРЕСА_1 в даний
час розташований двоповерховий
житловий будинок. У зв'язку з
відсутністю доступу, відомості про
основні конструктивних елементах
житлового будинку наведені за даними
висновку експертного дослідження
ОНДІСЕ №871 від 28.02.2013року, а саме:
фундаменти стрічкові монолітні
бетонні; стіни надземної частини в
кладці з червоної цегли; перекриття і
сходи дерев'яні; покрівля скатна
горищні по дерев'яних кроквяної
системі. Наведено фактичні зовнішні
розміри будівлі - 13x15,97м. У всіх
дозвільних матеріалах і в узгодженнях
по "Проекту індивідуального
одноповерхового житлового будинку за
адресою: АДРЕСА_1", зазначено про
проектування одноповерхового будинку,
але фактично зведений двоповерховий
будинок. При порівнянні фактичних
даних (у т.ч. технічний паспорт від
06.11.2012р.) з поданням у матеріалах справи
проектом житлового будинку по АДРЕСА_1,
виявлено наступні невідповідності:
фактично замість одноповерхового
зведено двоповерховий житловий
будинок, розташування і розміри
віконних і дверних прорізів житлового
будинку не відповідають плану поверху
з проекту; розміщення будинку щодо межі
суміжної ділянки за адресою АДРЕСА_2 не
відповідає проектованій відстані
1,5мегра. На підставі вищевикладеного,
експертами встановлено, що житловий
будинок по АДРЕСА_1 не відповідає
наданим дозвільним документам і
зведений з відступом від проекту. У
матеріалах справи знаходиться копія
зареєстрованої в інспекції ДАБК в
Одеській області від 16.01.2013 р.
декларації № ОД НОМЕР_1 15 про
готовність житлового будинку до
експлуатації, разом з тим, свідоцтво
про право власності на експлуатований
житловий будинок не надано.
Конструктивна схема існуючого
двоповерхового житлового будинку з
несучими стінами з цегляної кладки не
відповідає вимогам п.3.1.3 ДБН В.1.1-12:2006, в
частині відсутності внутрішньої
поздовжньої стіни. Сходи житлового
будинку не відповідають вимогам п.3.1.8
ДБН В.1.1-12:2006. Ширина простінків
житлового будинку не відповідає
вимогам таблиці 3.2 ДБН В.1.1-12:2006 для
сейсмічності майданчика 7 балів.
Дерев'яні перекриття житлового будинку
не відповідають вимогам п.3.3.5 ДБН
В.1.1-12:2006. На підставі вищевикладеного,
двоповерховий житловий будинок по
АДРЕСА_2, зведений без урахування
мінімальної розрахункової
сейсмічності майданчика - 7 балів і
вимогам ДБН В1.1-12:2006 не відповідає.

Крім того, існуючий сусідній житловий
будинок по АДРЕСА_3 за наявними
конструктивними елементами має ІІІ
(третю) ступінь вогнестійкості,
відстань від будинку по АДРЕСА_2, який
має ІІІ (третю) ступінь вогнестійкості
становить 7,0-7,2 метри. Відстань між
будинками ІІІ (третього) ступеню
вогнестійкості не відповідає табл.3.1
ДБН №360-92**, яка встановлена не менше 12
метрів.

Розташування звису покрівлі на
відстані 0,5м. від кордону суміжної
ділянки вимагає обов'язкових
інженерно-технічних заходів для
виключення стоку опадів на територію
суміжної земельної ділянки.

На підставі викладеного, з урахуванням
перевірки по «Топографо-геодезичним
вишукуванням», фактична відстань від
кута житлового будинку до межі ділянки
за адресою: АДРЕСА_3, по держакту
становить 0,91м., що не відповідає
вимогам п.3.25 ДБН 360-92**, порушена межа
ділянки ОСОБА_13, у зв'язку із збудованим
парканом розмежовуючим ділянки
АДРЕСА_2 та №1/3 з переміщенням паркану
від межі в сторону ділянки АДРЕСА_3
уздовж межі від 9 см до 1 метра, що
призвело до зменшення площі ділянки
ОСОБА_13 на 14,3кв.м.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, Приморський районний
суд м.Одеси дійшов висновку, що
висновком експерта дано чітко
визначено, що двоповерховий житловий
будинок не підлягає вводу в
експлуатацію, оскільки зведений з
великою кількістю порушень норм ДБН.

Також, у межах розгляду справи №1522/24958/12
Приморським районним судом м.Одеси
було призначено будівельно-технічну
експертизу, за результатами проведення
якої Одеським науково-дослідним
інститутом судових експертиз надано
Висновок №481 від 15.04.2013р., у якому
зазначено, що при порівнянні виконаних
на місці замірів з наданим до
матеріалів справи проектом житлового
будинку по АДРЕСА_2, виявлено наступні
невідповідності: фактично замість
одноповерхового збудовано
двоповерховий житловий будинок;
розміщення на місцевості у відношенні
суміжної границі з ділянкою №1/3
відповідає даним проекту; розміщення
та розміри віконних та дверних
проходів житлового будинку не
відповідає плану поверху на л.д. 162; у
матеріалах справи відсутні відомості
щодо здачі будинку в експлуатацію,
свідоцтво про право власності на
житловий будинок який експлуатується,
у зв'язку з чим житловий будинок по
АДРЕСА_2 не відповідає наданим
дозвільним документам і збудований із
відступленням від проекту наданого до
матеріалів справи.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р.
№ 2453-VI (зі змінами та доповненнями)
встановлено, що судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом.

Згідно з приписами ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, беручи до уваги
вищевикладене, суд дійшов висновку, що
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області здійснюючи
реєстрацію Декларації за №ОД 15
від 16.01.2013р. на ім'я ОСОБА_3 про
готовність об'єкта до експлуатації за
адресою АДРЕСА_2, діяла у порушення
вимог Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», та Порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011року №461.

Вищевикладене спростовує твердження
відповідача та третьої особи, наведені
у письмових запереченнях на
адміністративний позов та викладені
усно в ході судового розгляду справи по
суті.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Натомість,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області не надала суду жодних
належних доказів на підтвердження та
обґрунтування правомірності
реєстрації Декларації за №ОД 15
від 16.01.2013р. на ім'я ОСОБА_3 про
готовність об'єкта до експлуатації за
адресою АДРЕСА_2.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС
України позивач має право, у тому числі,
вимагати скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
та оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що уточнені позовні
вимоги ОСОБА_1 правомірні,
документально підтверджені,
ґрунтуються на положеннях чинного
законодавства, а тому підлягають
задоволенню повністю.

Стосовно вимоги позивача щодо
зобов'язання Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області надати звіт про
виконання судового рішення, суд вважає
за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
163 Кодексу адміністративного
судочинства України резолютивна
частина постанови суду, серед іншого,
може містити встановлений судом строк
для подання суб'єктом владних
повноважень - відповідачем до суду
звіту про виконання постанови, якщо
вона вимагає вчинення певних дій
(перебіг цього строку починається з дня
набрання постановою законної сили або
після одержання її копії, якщо
постанова виконується негайно),
водночас з урахуванням того, що даною
постановою суд не зобов»язує суб'єкта
владних повноважень - Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області до
вчинення будь-яких дій, законодавчо
передбачені підстави для задоволення
означеної вимоги позивача, відсутні.

Судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1, відповідно до приписів ч.1 ст.94
КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94,
ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_3,
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції в Одеській області
в особі Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно про
визнання протиправними дій щодо
реєстрації 16 січня 2013р. на ім'я ОСОБА_3
Декларації за №ОД 15 про
готовність об'єкта до експлуатації за
адресою АДРЕСА_2 скасування реєстрації
Декларації за №ОД 15 від 16.01.2013р. на
ім'я ОСОБА_3 про готовність об'єкта до
експлуатації за адресою АДРЕСА_2
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області щодо
реєстрації 16 січня 2013р. на ім'я ОСОБА_3
Декларації за №ОД 15 про
готовність об'єкта до експлуатації за
адресою АДРЕСА_1.

3. Скасувати реєстрацію Декларації за
№ОД 15 від 16.01.2013р. на ім'я ОСОБА_3
про готовність об'єкта до експлуатації
за адресою АДРЕСА_1.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (65000, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий
збір у сумі 73(сімдесят три)грн. 08коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Повний текст постанови складено та
підписано судом 20 жовтня 2014 року.

Суддя
Харченко Ю.В.