Справа № 872/17268/13
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 жовтня 2014 рокусправа № 808/6127/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Прокопчук Т.С.

суддів: Божко Л.А.
Лукманової О.М.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року

у справі за адміністративним позовом
Приватного малого підприємства "Фірма
Досвід" до Державної податкової
інспекції в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне мале підприємство
"Фірма Досвід" (далі - ПМП "Фірма Досвід")
звернувся до суду з позовом до
відповідача Державної податкової
інспекції в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя Запорізької
області Державної податкової служби
(далі ДПІ в Орджонікідзевському районі
м. Запоріжжя) , в якому просив суд
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
"Р" №/2755 від 25.03.2013 року, яким
позивачу збільшено суму грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість у загальному розмірі 34350 грн.,
з яких 22900 грн. основного платежу, 11450
грн. штрафних санкцій.

Відповідач адміністративний позов не
визнав, просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року позов задоволено , визнане
протиправним та скасоване прийняте
відповідачем податкове повідомлення -
рішення форми "Р" №/2755 від 25.03.2013
року, на користь позивача стягнено
судовий збір в сумі 343,50 грн.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач ДПІ в Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, а також правильність
застосування судом норм матеріального
права та правової оцінки обставин у
справі, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

В судовому засіданні встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
ПМП "Фірма Досвід" зареєстрований в ДПІ
в Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя як платник податку на додану
вартість.

Відповідачем ДПІ в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя з 19.02.2013 року по 25.02.2013 року
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ПМП "Фірма Досвід" з
питань документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків ТОВ "Дидактика", про що
складено акт №41/22-1421/13622654 від 04.03.2013
року.

Відповідно до викладених в акті
перевірки висновків, позивач порушив
п.14.1.36, п.14.1.181 ст.14, п.44.1, п.44.3, пп.44,6 ст.44,
п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200, ст.201 ПК України,
Наказу Державної податкової
адміністрації України від 25.01.2011 року
№41 "Про затвердження форм та Порядку її
заповнення та подання", підприємством
завищено податковий кредит за квітень
2012 року на суму ПДВ 2660 грн., за червень
2012 року на суму ПДВ 8840 грн., за липень 2012
року на суму ПДВ 11400 грн., який
сформовано від ТОВ «Дидактика», що
призвело до:

- заниження позитивного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту з ПДВ (р.18 податкової
Декларації з ПДВ) за квітень 2012 року на
суму 2660 грн., за червень 2012 року на суму
8840 грн., за липень 2012 року на суму 11400
грн.;

- суми податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду за
квітень 2012 року на суму 2660 грн., за
червень 2012 року на суму 8840 грн., за
липень 2012 року на суму 11400 грн.

Позиція податкового органу про
недійсність даних у податковій
звітності позивача грунтується на
отриманому від іншого податкового
органу акту перевірки контрагента
позивача щодо фіктивності його
діяльності.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення №/2755 від
25.03.2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошових зобов'язань з податку на
додану вартість у загальному розмірі
34350 грн., з яких 22900 грн. основного
платежу, 11450 грн. штрафних санкцій, яке
позивач оскаржив в судовому порядку.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до приписів п. 198.3 ст. 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

При цьому, п.200.1 ст.200 ПК України
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно ст.201 ПК України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну , складену за
вибором покупця (отримувача).

Таким чином, витрати для цілей
визначення податкового кредиту мають
бути фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Із матеріалів справи вбачається, що між
ПМП "Фірма Досвід" та контрагентом ТОВ
"Дидактика" здійснювалися в квітні,
червні, липні 2012 року поставки товарів
та капітальний ремонт грузового
автомобіля.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України,
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 Податкового кодексу
України).

Згідно вищевказаних норм, Податковим
кодексом України встановлено
вичерпний перелік документів
(податкова накладна, митна декларація,
товарний чек, інший платіжний чи
розрахунковий документ), на підставі
яких у платника податків виникає право
на включення відповідних сум до
податкового кредиту.

П. 201.8., п. 201.9. ст. 201 ПК України
встановлено, що право на нарахування
податку та складання податкових
накладних надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст. 183 цього
Кодексу. Не дає права на віднесення сум
податку до податкового кредиту
податкова накладна, виписана
платником, звільненим від сплати
податку за рішенням суду, після
набрання чинності таким рішенням суду.

Із матеріалів справи видно, що
зазначені фінансово-господарські
операції спрямовані на реальне
настання правових наслідків та набуття
сторонами цивільних прав та обов'язків,
що обумовлені ними, оскільки виконання
контрагентом ТОВ "Дидактика" за
вищезазначеними операціями обов'язків
по поставці товарів та ремонту
автомобіля, та здійснення позивачем
оплати отриманих товарів та виконаних
робіт, підтверджується первинними
бухгалтерськими документами,
оформленими у відповідності із Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" № 996-XIV
від 16.07.1999 року, а саме: податковими та
видатковими накладними, актами
здачі-прийняття робіт, банківськими
виписками тощо. Транспортування товару
здійснено приналежним позивачу
вантажним автомобілем КРАЗ-250.

Суми ПДВ за зазначеними податковими
накладними позивачем правомірно
включені до складу податкового кредиту
перевіреного періоду, та відображені у
реєстрі отриманих податкових
накладних, оскільки чинне податкове
законодавство України не ставить в
залежність право сторони в договорі на
податковий кредит від проведення
перевірок податкового обліку (стану)
інших осіб і фактичної сплати
контрагентами податку до бюджету.
Питання податкового кредиту
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків і не ставить цей факт
у залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб, а також наявності та
змісту правових взаємовідносин цих
осіб між собою.

Матеріалами справи доведений факт
дійсного виконання позивачем та його
контрагентом господарської угоди,
позивач не мав підстав вважати
діяльність зазначеного контрагента
ТОВ "Дидактика" протиправною, так як на
час дії угоди контрагент позивача був
зареєстрований в установленому
порядку як платник ПДВ, мав право
виписувати та надавати податкові
накладні, не був виключений із Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

За таких обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що позивач виконав
передбачені чинним податковим
законодавством умови щодо
підтвердження свого права на
податковий кредит та має документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту по операціям з
контрагентом ТОВ "Дидактика", а тому
висновки податкового органу щодо
завищення бюджетного відшкодування за
квітень, червень, липень 2012 року з
податку на додану вартість згідно
податкового повідомлення - рішення
форми "Р" №/2755 від 25.03.2013 року в
сумі 22900 грн. є неправомірними.

Неправомірність визначення
відповідачем суми грошового
(податкового) зобов'язання за
наслідками перевірки обумовлює
відсутність правових підстав згідно
чинного податкового законодавства для
застосування штрафних санкцій у
розмірі 11450 грн.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст. 86 цього Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене,
враховуючи те, що відповідачем не
доведено правомірність своїх дій та їх
відповідність нормам діючого
законодавства України , суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
визнання протиправним та скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення є обґрунтованим
та вірним.

Судом першої інстанції правомірно у
відповідності до приписів ст. 94 КАС
України, стягнені на користь позивача
здійснені ним документально
підтверджені судові витрати в розмірі
судового збору в сумі 343,50 грн.

Доводами апеляційної скарги вказані
обставини не спростовуються.

Оскільки судом першої інстанції в
достатньому обсязі з'ясовано обставини
адміністративної справи та ухвалене
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 198, ст. 200, 205, 206 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в
Орджонікідзевському районі м.
Запоріжжя Запорізької області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15 жовтня 2013
року -залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
Т.С. Прокопчук

Суддя:
Л.А. Божко

Суддя:
О.М. Лукманова