Справа № 804/13187/14
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2014-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі судді
Кучми К.С., розглянувши в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного
відділу м.Дніпропетровська про
визнання протиправною бездіяльність
та зобов'язання вчинити певні дії, -
У серпні 2014 року позивач звернулася до
адміністративного суду з
вищезазначеним позовом посилаючись на
те, що вона 25.07.2014 року, керуючись
статтями 40, 47 Конституції України,
статтями 1, 2, 6 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», Наказом Міністра оборони
України № 1 від 03.01.1993 року, звернулася
із заявою вх.№ 1800 до КЕВ
м.Дніпропетровська щодо приватизації
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, в якій
вона прописана та проживає на підставі
ордеру № 462 від 25.02.2011 року. 29.07.2014 року
вона отримала відповідь вих. № 2075, якою
їй відмовлено в приватизації квартири
на підставі ніби то «закритого
військового містечка».
У відповіді № 2075 начальник КЕВ
м.Дніпропетровська посилається на лист
КЕУ ЗС України № 303/15/1183 від 11.09.2013 р.
Лист КЕУ є підзаконним актом і не
відміняє Закон України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», та наказ Міністра оборони
України № 1 від 03.01.1993 року. За таких
обставин, позивач просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність
начальника Квартирно-експлуатаційного
відділу м.Дніпропетровська, яка
виразилась в не розгляді її заяви в
порядку передбаченому Законом України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», та вжити заходів
передбачених цим Законом;
- зобов'язати відповідача розглянути її
заяву в порядку передбаченому Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», та вжити заходів
передбачених цим Законом, щодо
приватизації квартири, яку вона займає
на підставі ордеру № 462 від 25.02.2011 року.
До суду 19 вересня 2014 року від
відповідача надійшли заперечення, в
яких він зазначив, що згідно ч.2 ст.2
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» не
підлягають приватизації квартири,
розташовані на територіях закритих
військових поселень. Так, в листі від 11
вересня 2013 року № 303/4/15/1183 Головного
квартирно-експлуатаційного управління
Збройних Сил України зазначено, що до
числа закритих військових містечок
включені наступні військові містечка:
військове містечко № 4 смт.Гвардійське,
військове містечко № 3 смт.Черкаське,
військове містечко № 6 смт.Орловщина
Дніпропетровської області, військове
містечко № 1 с.Семиполки, Київської
області. Вищевказаним листом Головне
квартирно-експлуатаційне управління
Збройних сил України зазначає, що до
Державної служби з питань інвалідів і
ветеранів України направлено
звернення з проханням спільно з
органами місцевої влади визначитися з
колом осіб, які мають право на
відселення з цих закритих містечок.
Разом із цим, відповідач також
зазначив, що відповідь на заяву ОСОБА_1
про передачу в приватну власність
квартири, що займає позивач на підставі
ордеру № 462 від 25.02.2011 року та прийняти
рішення щодо приватизації цієї
квартири згідно процедури,
передбаченої Положенням про порядок
передачі квартир (будинків), жилих
приміщень у гуртожитках у власність
громадян, затвердженого наказом МЖКХ №
396 від 16.12.2009 р. було надано КЕВ
м.Дніпропетровська вих. №2075 від 29.07.2014
року. Позивач відповідь, яка була їй
надана КЕВ м.Дніпропетровська, не
оскаржувала, а тому у задоволенні
позову слід відмовити.

У відповідності до положень ст.183-2 КАС
України, суд розглядає справу в порядку
скороченого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

25.07.2014 року позивач ОСОБА_1, в черговий
раз, звернулася із заявою вх.№1800 до
відповідача
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Дніпропетровська про передачу в
приватну власність зазначеної нею
квартири АДРЕСА_1.

Позивач в позові зазначила, що в
квартирі АДРЕСА_1, в якій і є прописаною,
вона проживає на підставі ордеру № 462
від 25.02.2011 року.

Листом від 29.07.2014 р. начальник КЕВ
м.Дніпропетровська Зубков Г.С. надав
відповідь вих. № 2075, в якій зазначено,
що житловий фонд військових містечок
селищ Гвардійське, Черкаське у
комунальну власність територіальних
громад не передано. Згідно з Законом
України «Про правовий режим майна у
Збройних Силах України», військові
містечка є військовим майном, яке
знаходиться в оперативному управлінні
військових частин і КЕВ
м.Дніпропетровська. Управлінням
військовим майном, згідно з законом,
здійснює Міністерство оборони. Згідно
листа квартирно-експлуатаційного
управління Збройних Сил України №
303/4/15/1183 від 11.09.2013 р. військове містечко,
в якому позивач мешкає, включено до
числа закритих і які не підпадають під
приватизацію житлового фонду. Інших
керівних документів щодо надання
повноважень КЕВ м.Дніпропетровська
розпоряджатися житловим фондом
військових містечок не надходило. Тому
питання передачі в приватну власність
вказаної позивачем квартири не
розглядається з вищевказаних причин.

Позивач пов'язує порушення своїх прав з
бездіяльністю
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Дніпропетровська, яка виразилась в не
розгляді її заяви в порядку
передбаченому Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», та вжитті заходів передбачених
цим Законом.

Аналізуючи виниклі між сторонами
правовідносини, суд приходить до
наступного.

У відповідності до ст.41 Конституції
України право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом.

Правовий режим власності визначається
виключно законами (п.7 ч.1 ст.92
Конституції України).

Правові основи приватизації
державного житлового фонду, його
подальшого використання і утримання
визначено Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду».

В абзаці другому преамбули Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» зазначено, що метою
приватизації державного житлового
фонду є створення умов для здійснення
права громадян на вільний вибір
способу задоволення потреб у житлі,
залучення громадян до участі в
утриманні і збереженні існуючого житла
та формування ринкових відносин.

Відповідно до ч.1 ст.1 даного Закону
приватизація державного житлового
фонду (далі - приватизація) - це
відчуження квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках, призначених
для проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв і т.ін.) державного
житлового фонду на користь громадян
України.

Цим Законом передбачений порядок
набуття права власності на житло
громадянами України, які користуються
державним житловим фондом на законних
підставах, з обмеженням на
приватизацію, визначеним ч.2 ст.2 цього
Закону.

В силу ч.2 ст.2 Закону не підлягають
приватизації: квартири-музеї; квартири
(будинки), житлові приміщення у
гуртожитках, розташовані на територіях
закритих військових поселень.

Стаття 3 Закону визначає спосіб
приватизації, згідно до якої
приватизація здійснюється шляхом
безоплатної передачі громадянам
квартир з розрахунку санітарної норми
21 квадратний метр загальної площі на
наймача і кожного члена його сім'ї та
додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Частиною 5 ст.5 Закону передбачено, що
кожний громадянин України має право
приватизувати займане ним житло
безоплатно в межах номінальної
вартості житлового чеку або з
частковою доплатою один раз.

Організація проведення приватизації
та оформлення права власності
встановленні статтею 8 Закону.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Частиною 3 ст.8 зазначеного Закону
встановлено, що передача квартир
(будинків) у власність громадян
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що
приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина.

Згідно із ч.10 ст.8 Закону органи
приватизації, органи місцевого
самоврядування не мають права
відмовити мешканцям квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках у
приватизації займаного ними житла,
крім випадків, передбачених законом.

Так відповідно до Наказу Міністра
оборони України № 569 від 15.09.2011 р. «Про
безоплатну передачу військового майна
в комунальну власність територіальних
громад». Додатком № 1 зазначеного
наказу затверджено Перелік
військового майна (військове містечко
№ 4, № 1), що безоплатно передається в
комунальну власність територіальної
громади с.Гвардійське
Новомосковського району
Дніпропетровської області.

Судом також встановлено, що Директивою
Міністерства оборони України від 01.07.2013
року № Д322/1/02 Гвардійська КЕЧ району
розформована 30.12.2013 року. Наказом
Начальника Південно-Східного
територіального КЕУ від 09.08.2013 року № 93
правонаступником Гвардійської КЕЧ
району визначено КЕВ
м.Дніпропетровська.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку, що за результатом
звернення позивача до органу
приватизації, вказаний орган
зобов'язаний був не пізніше місяця з
дня одержання заяви громадянина
прийняти рішення про передачу квартири
у власність, в порядку передбаченому
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», або
прийняти рішення про відмову в
передачі, про що в той же строк
повідомити заявника з посиланням на
норму Закону та обставини, що стала
підставою для відмови, але в даному
випадку відповідачем цього зроблено не
було.

За результатами розгляду справи у
скороченому провадженні суддя,
оцінивши повідомлені позивачем
обставини, перевіривши матеріали
справи що надійшли до суду,
ознайомившись із заперечення по справі
- вважає, що є достатньо підстав для
задоволення позову.

У відповідності з п.п.1, 2 ч.2 ст.162 КАС
України, суд в порядку
адміністративного судочинства може
визнати протиправними рішення суб'єкта
владних повноважень чи окремих його
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень, про
поворот виконання цього рішення чи
окремих його положень із зазначенням
способу його здійснення та зобов'язати
відповідача вчинити певні дії.

За таких обставин, суд вважає за
можливе, визнати протиправною
бездіяльність відповідача, яка
виразилась в не розгляді заяви
позивача в порядку передбаченому
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», та вжити
заходів передбачених цим Законом та
зобов'язати відповідача розглянути
заяву позивача в порядку передбаченому
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», та вжити
заходів передбачених цим Законом, щодо
приватизації квартири, яка зазначена в
її заяві від 25.07.2014 року вх. №1800.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.94, 183-2, 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Дніпропетровська, яка виразилась в не
розгляді заяви ОСОБА_1 в порядку
передбаченому Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», та вжити заходів передбачених
цим Законом.

Зобов'язати Квартирно-експлуатаційний
відділ м.Дніпропетровська розглянути
заяву ОСОБА_1 в порядку передбаченому
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», та вжити
заходів передбачених цим Законом, щодо
приватизації квартири, яка зазначена в
її заяві від 25.07.2014 року вх.№1800.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 КАС України та
може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя Кучма К.С.