Справа № 826/12768/14
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2014 року 13:15 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Погрібніченка І.М.,
при секретарі судового засідання Хилі
І.В. за участю представників: позивача -
Аляб'єва І.М., відповідача - Кондратенко
О.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗЕОНБУД» до
Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення про
визнання протиправним та скасування
рішення № 740 від 21 серпня 2014 року, -

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 24 вересня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «ЗЕОНБУД»
(далі - ТОВ «ЗЕОНБУД», позивач) з
адміністративним позовом до
Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення про
визнання протиправним та скасування
рішення № 740 від 21 серпня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
оскаржуване рішення є протиправним та
підлягає скасуванню, оскільки під час
розгляду справи про порушення ТОВ
«ЗЕОНБУД» вимог законодавства та умов
ліцензій, а також при прийнятті
оскаржуваного рішення відповідач
грубо порушив вимоги Закону України
«Про телебачення і радіомовлення»,
Закону України «Про Національну раду
України з питань телебачення і
радіомовлення».

Також відповідачем при прийнятті
рішення, зокрема, не взято до уваги
ухвалу Господарського суду м. Києва від
21.08.2014 року по справі № 910/17362/14, якою
позивачу було заборонено вчиняти дії з
відключення на головній станції
телемережі, що знаходиться за адресою:
м. Київ, вул. Дорогожицька, 10 системи
умовного доступу. Наявність вказаної
ухвали суду унеможливило виконання
рішення Національної ради з питань
телебачення та радіомовлення від 17.07.2014
року № 296, яким було зобов'язано
позивача, як оператора цифрових
телемереж, розповсюджувати сигнал у
відкритому вигляді.

Окрім цього, позивач зазначає, що ТОВ
«ЗЕОНБУД» листом № 04/01 від 05.01.2012 року
повідомив відповідача про виконання
рішення Національної ради з питань
телебачення та радіомовлення від 12.10.2011
року № 2464, а саме про вставлення на
головній станції мультиплексування у
м. Києві умовного доступу (CAS), а тому
твердження його про непогодження з
Нацрадою програмно-технологічних змін
щодо формування даних передачі сигналу
в частині розповсюдження програм
ліцензіатів цифрових телемереж МХ-1,
МХ-2, МХ-3 та МХ-4 з використанням системи
умовного доступу, що передбачено
додатком № 5 до Ліцензії є
необґрунтованими.

При цьому, позивач зазначає, що
відповідно до умов Ліцензії, виданій
позивачу, остання не місить обов'язку
щодо обов'язкового погодження
Ліцензіата з Нацрадою нових положень
типового договору (угоди з
правовласниками програм), а тому
твердження відповідача про
необхідність обов'язкового погодження
внесених змін до п. 1.4 Типового договору
є таким, що не відповідає вимогам
Ліцензії.

Позивач також зазначає, що не мав
правових підстав для внесення змін до
Додатку № 6 до Ліцензії «Загальна
концепція (принципи, підстави) добору
програм для ретрансляції (пропозиції
абонентам)», оскільки відповідно до
примітки (*) вказаного Додатку програма
визначається після підбиття підсумків
голосування на отримання ліцензій на
мовлення в багатоканальній мережі МХ-1,
МХ-2, МХ-3, МХ-4, МХ-5 у стандарті DVB-T (MPEG-4),
DVB-T2 (MPEG-4), тобто після прийняття
відповідного рішення відповідачем.

Під час розгляду справи представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення адміністративного позову
заперечував.

В обґрунтування своїх заперечень
відповідач посилається на те, що
оскаржуване рішення прийнято на
підставі та у відповідності до норм
чинного законодавства, а тому просив
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, враховуючи принципи рівності
сторін, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До видів діяльності ТОВ «ЗЕОНБУД» за
КВЕД відповідно до Довідки АА № 638805 з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України від
31.07.2014 року відносяться: 60.20 Діяльність
у сфері телевізійного мовлення, 18.20
Тиражування звуко-, відеозаписів і
програмного забезпечення, 60.10
Діяльність у сфері радіомовлення, 61.10
Діяльність у сфері провідного
електрозв'язку, 61.20 Діяльність у сфері
безпровідного електрозв'язку, 61.30
Діяльність у сфері супутникового
електрозв'язку.

Відповідно до ліцензій Національної
ради серії HP № 0866-п від 09.12.2010 року,
серії HP № 0867-п від 09.12.2010 року, серії HP №
0868-п від 09.12.2010 року, серії HP № 0869-п від
09.12.2010 року ТОВ «Зеонбуд», м. Київ є
провайдером програмної послуги
багатоканальних цифрових телемереж
МХ-1, МХ-2, МХ-3 та МХ-5.

21 серпня 2014 року Національною радою
України з питань телебачення і
радіомовлення прийнято рішення № 740
«Про розгляд питання щодо виконання п. 2
рішення Національної ради № 296 від
17.07.2014 року «Про скасування рішення
Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення від 12.10.2011
року № 2464 «Про звернення Державного
комітету телебачення і радіомовлення
України», відповідно до якого:

- визнано порушення ТОВ «Зеонбуд», м.
Київ, ч. 5 ст. 42 Закону України „Про
телебачення і радіомовлення" та умов
ліцензій серії HP № 0866-п від 09.12.2010, серії
HP № 0867-п від 09.12.2010, серії HP № 0868-п від
09.12.2010, серії HP № 0869-п від 09.12.2010 та
позивачу оголошено попередження

Окрім цього, вказаним рішенням
відповідачем вирішено видати
розпорядження про усунення порушень
законодавства та умов ліцензії,
встановивши строк його виконання - 2
тижні.

Незгода з вказаними рішеннями суб'єкта
владних повноважень обумовила
звернення позивача до суду з
адміністративним позовом.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
погоджується з доводами Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЗЕОНБУД»,
виходячи з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відносини, що виникають у сфері
телевізійного та радіомовлення на
території України, визначає правові,
економічні, соціальні, організаційні
умови їх функціонування, спрямовані на
реалізацію свободи слова, прав
громадян на отримання повної,
достовірної та оперативної інформації,
на відкрите і вільне обговорення
суспільних питань регулюються Законом
України «Про телебачення і
радіомовлення» від 21.12.1993 року № 3759-XII
(далі - Закон № 3759-XII).

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону
ліцензія провайдера програмної
послуги - документ державного зразка,
який видається Національною радою
України з питань телебачення і
радіомовлення та засвідчує право
ліцензіата надавати програмні послуги
з використанням ресурсу
багатоканальних телемереж.

Ліцензійні вимоги - кваліфікаційні,
організаційні, технічні, технологічні,
фінансово-економічні, особливі вимоги
до телерадіоорганізацій, які мають на
меті отримання ліцензії на мовлення.

Провайдер програмної послуги - суб'єкт
господарювання, який на підставі
ліцензії, виданої Національною радою
України з питань телебачення та
радіомовлення, на договірних засадах
надає абонентам можливість перегляду
пакетів програм, використовуючи для
передавання цих програм ресурси
багатоканальних телемереж.

При цьому, контроль та нагляд за
дотриманням законодавства
телерадіоорганізаціями і провайдерами
програмної послуги передбачено ст. 70
Закону № 3759-XII.

Відповідно до вказаної статті
Національна рада здійснює контроль за
дотриманням та забезпечує виконання
вимог:

- законодавства України у сфері
телебачення і радіомовлення;

- Закону України "Про рекламу" щодо
спонсорства і порядку розповсюдження
реклами на телебаченні і
радіомовленні;

- законодавства про захист суспільної
моралі;

- законодавства про кінематографію
щодо квоти демонстрування
національних фільмів;

- законодавства про вибори.

Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері зв'язку та
інформатизації, у встановленому
законодавством порядку здійснює
державний нагляд за користуванням
радіочастотного ресурсу для потреб
телерадіомовлення, діяльністю
операторів телекомунікацій, контроль
за технічними параметрами поширення
аудіовізуальної інформації (ч. 3 ст. 70
Закону № 3759-XII).

Відповідно до ч. 6 ст. 70 Закону № 3759-XII у
разі виявлення порушення
телерадіоорганізацією або провайдером
програмної послуги вимог
законодавства уповноважений орган
вживає до порушника санкції або
надсилає до Національної ради подання
відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 71 Закону № 3759-XII
відповідальність за порушення
законодавства про телебачення і
радіомовлення несуть
телерадіоорганізації, провайдери
програмної послуги, їх керівники та
працівники, інші суб'єкти
господарської діяльності, посадові
особи органів державної влади та
органів місцевого самоврядування.
Винні в порушеннях несуть
цивільно-правову, адміністративну і
кримінальну відповідальність згідно
із законодавством України.

Міру відповідальності та відповідні
санкції за порушення законодавства про
телебачення і радіомовлення
встановлює суд. У визначених цим
Законом випадках санкції за порушення
законодавства про телебачення і
радіомовлення встановлюються
Національною радою (ч. 2 ст. 71 Закону №
3759-XII).

Відповідно до ч. 3, 5, 6, 7 Закону № 3759-XII
Національна рада застосовує санкції до
провайдерів програмної послуги у разі
порушення ними вимог цього Закону.

Національна рада приймає рішення про
застосування санкцій на підставі
наданих документальних свідчень, актів
перевірки чи подання визначених цим
Законом органів державної влади.

Національна рада може застосовувати до
телерадіоорганізацій та провайдерів
програмної послуги такі санкції:

- оголошення попередження;

- стягнення штрафу;

подання до суду справи про анулювання
ліцензії на мовлення.

Рішення про оголошення попередження
приймається у разі першого порушення
законодавства чи умов ліцензії
телерадіоорганізацією або першого
порушення законодавства провайдером
програмної послуги.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржуваним рішенням до позивача
застосовано санкцію у вигляді
попередження за порушення вимог ч. 5 ст.
42 Закону України «Про телебачення і
радіомовлення» та умов ліцензій серії
HP № 0866-п від 09.12.2010, серії HP № 0867-п від
09.12.2010, серії HP № 0868-п від 09.12.2010, серії HP
№ 0869-п від 09.12.2010.

Зокрема, вказане рішення ґрунтується
на тому, що:

- позивач у місячний термін не виконав
п. 2 Рішення Нацради № 296 від 17 липня 2014
р. щодо розповсюдження програм у
відкритому вигляді, що призвело до
порушення Ліцензій;

- ТОВ «ЗЕОНБУД» не погодило з Нацрадою
програмно-технологічні зміни щодо
формування даних передачі сигналу в
частині розповсюдження програм
ліцензіатів цифрових телемереж МХ-1,
МХ-2, МХ-3 та МХ-5 з використанням системи
умовного доступу, що передбачено
Додатком № 5 до Ліцензій;

- відповідач вважає, що оскільки
відповідно до п. 1.4. Типового договору,
який був погоджений Нацрадою, Ліцензія
на мовлення телерадіоорганізацій є
Додатком № 1 до типового договору, то
умови ліцензії на мовлення
телерадіоорганізацій є обов'язковими
для виконання ТОВ ЗЕОНБУД». У зв'язку з
цим, Нацрада вважає, що ТОВ «ЗЕОНБУД»
порушило умови Ліцензій в частині
обов'язкового надання для погодження
нових положень угоди з правовласниками
програм;

- позивач після завершення конкурсу на
отримання ліцензій на мовлення у
багатоканальних цифрових мережах МХ-1,
МХ-2, МХ-3 та МХ-5 не вніс змін до Додатку
№ 6 до Ліцензій.

Щодо встановлених під час розгляду
даної адміністративної справи фактів
суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 42 Закону № 3759-XII
провайдери програмної послуги
здійснюють ретрансляцію
телерадіопрограм та передач у
багатоканальних телемережах
відповідно до переліку
телерадіопрограм та передач, які
передбачено надавати у складі
програмної послуги.

Статтею 73 Закону № 3759-XII передбачено, що
питання про порушення ліцензіатом
законодавства або умов ліцензії
розглядаються на засіданні
Національної ради в порядку,
визначеному цим Законом та Законом
України "Про Національну раду України з
питань телебачення і радіомовлення".

Національна рада починає розгляд
питання про порушення ліцензіатом
законодавства або умов ліцензії на
підставі актів перевірки.

До початку розгляду представник
ліцензіата має право ознайомитися з
усіма матеріалами справи, давати
пояснення, подавати докази, заявляти
клопотання. При розгляді питання
представник ліцензіата має право
користуватися правовою допомогою.

Водночас, ч. 5 ст. 24 Закону України «Про
Національну раду України з питань
телебачення і радіомовлення» від 23.09.1997
року № 538/97-ВР розгляд на засіданнях
Національної ради питань про видачу,
продовження, переоформлення ліцензії
на телерадіомовлення або питання про
застосування санкцій до ліцензіатів
відбувається у присутності
повноважних представників відповідних
ліцензіатів, про що їх письмово
повідомляє Національна рада не пізніш
як за три дні до засідання. Таке
засідання може проводитися без участі
цих осіб тільки за умови, якщо є
відомості про вручення їм повідомлення
про час та місце проведення засідання
та в разі відсутності поважних причин
для перенесення засідання.

При цьому, суд звертає увагу, що
загальні правила проведення перевірок
телерадіоорганізацій та провайдерів
програмної послуги (далі - ліцензіатів)
України регулюються Інструкцією
Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення про
порядок здійснення перевірок
телерадіоорганізацій та провайдерів
програмної послуги України,
затвердженої рішенням Національної
ради України з питань телебачення і
радіомовлення від 20 листопада 2003 р. №
1481 (у редакції рішення Національної
ради України від 24 січня 2007 р. № 69) (далі
- Інструкція).

Відповідно до п. 3.1 Інструкції з метою
здійснення визначених законодавством
наглядових повноважень Національна
рада проводить планові і позапланові
перевірки.

Згідно п. 3.2, п. 3.3 Інструкції плановим
перевіркам підлягають ліцензіати:

- у яких минає рік після отримання
ліцензії;

- термін дії ліцензії у яких
закінчується (в цих випадках перевірку
має бути проведено не пізніше, ніж за 210
днів до закінчення терміну дії
ліцензії).

Позаплановою вважається перевірка, не
передбачена в планах роботи
Національної ради, яка проводиться за
наявності таких підстав:

- якщо моніторинг Національної ради
виявив ознаки порушення ліцензіатом
вимог чинного законодавства та/або
умов ліцензії (ліцензій);

- якщо членами або працівниками
Національної ради, що мають відповідні
повноваження, зафіксовано ознаки
порушень чинного законодавства та/або
умов ліцензії (ліцензій);

- якщо раніше до ліцензіата застосовано
встановлені законодавством санкції;

- якщо до Національної ради подано
належним чином оформлені звернення
(заяви, скарги) громадян, запити від
органів державної влади про порушення
ліцензіатом вимог чинного
законодавства та/чи умов ліцензій
(ліцензій).

В цих випадках перевірці підлягають
факти, які вказані в зверненнях
громадян, органів державної влади, чи
ознаки порушень законодавства та/чи
умов ліцензій (ліцензій), виявлені
Національною радою.

У разі виявлення інших пов'язаних з
фактом ознак порушень законодавства чи
умов ліцензії вони також фіксуються в
Акті перевірки.

Відповідно до п. 3.4 Інструкції
перевірки здійснюються за рішенням
Національної ради.

Згідно пп.6.2.2 п. 6.2 Інструкції за
результатами перевірки складається
Акт перевірки.

Підпунктами 6.2.3, 6.2.4 Інструкції
передбачено, що керівник або
уповноважений представник ліцензіата
засвідчує ознайомлення з Актом
перевірки своїм підписом та печаткою
ліцензіата на акті із зазначенням дати.
Ознайомлення з актом перевірки
представником ліцензіата за
довіреністю засвідчується підписом та
посвідченою копією довіреності, яка
додається до акта. У випадку відмови
від ознайомлення з актом перевірки
працівники Національної ради, які
проводять перевірку, складають
відповідний акт, який підписується
особами, що здійснювали перевірку.

У разі незгоди з результатами
моніторингу чи перевірки керівник або
уповноважений представник ліцензіата
може надати письмові пояснення та
викласти свої зауваження щодо змісту
цих документів.

Відповідно до п. 7.2 Інструкції в Акті
перевірки фіксуються:

- дата проведення перевірки;

- позивні (логотип);

- умови ліцензії;

- фактичні показники мовлення;

- ознаки порушень із зазначенням статей
законів України та регуляторних рішень
Національної ради.

Аналіз вказаних вище норм чинного
законодавства свідчить про те, що
питання про порушення ліцензіатом
законодавства або умов ліцензії
розглядаються на засіданні
Національної ради з обов'язковим
повідомленням повноважних
представників відповідних ліцензіатів
та на підставі актів перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем рішення про проведення
позапланової перевірки ТОВ «ЗЕОНБУД»
не приймалося, актів з встановленими
фактами порушення позивачем умов
ліцензії чи вимог законодавства в
сфері телебачення і радіомовлення не
складалося.

Судом також встановлено, що до
винесення оскаржуваного рішення
відповідачем, в порушення ч. 5 ст. 24
Закону України «Про Національну раду
України з питань телебачення і
радіомовлення» позивача, ні усно, ні
письмово не було повідомлено про
розгляд питання про порушення ТОВ
«ЗЕОНБУД» вимог законодавства та умов
Ліцензій.

В той же час, судом не береться до уваги
надана копія повідомлення від 20.08.2014
року № 17/1566 про запрошення директора
позивача взяти участь у засіданні
Національної ради, яке відбудеться
21.08.2014 року о 10:00 та на якому буде
розглядатися питання щодо виконання п.
2 рішення Національної ради № 296 від
17.07.2014 року «Про скасування рішення
Національної ради України з питань
телебачення і радіомовлення від 12.10.2011
року № 2464 «Про звернення Державного
комітету телебачення і радіомовлення
України», оскільки відповідачем не
надано суду жодних належних доказів
завчасного його отримання
повноважними представниками позивача.

Окрім цього, з вказаного повідомлення
вбачається, що його було складено
відповідачем 20 серпня 2014 року, в той час
як засідання Національної ради
призначено на 21 серпня 2014 року, тобто з
порушенням триденного строку.

Таким чином, враховуючи викладене вище,
суд приходить до висновку, що
відповідачем було порушено порядок
розгляду питання про порушення
позивачем законодавства або умов
ліцензії.

Вказане позбавило позивача надати
пояснення, докази, клопотання, а також
порушило його право на об'єктивне
відображення стану справ щодо
додержання умов ліцензій та вимог
чинного законодавства.

Водночас, за вказаних обставин не
можуть бути прийняті до уваги
посилання відповідача на наявність
листа позивача від 20.08.2014 року № 530 про
невиконання вимог Ліцензії, як на
підставу розгляду питання про
порушення ним законодавства та умов
Ліцензії, оскільки вказаний лист в силу
вказаних вище норм Закону № 3759-XII може
бути лише як доказ наявності або
відсутності таких порушень (ч. 5 ст. 72).

Таким чином, враховуючи викладене вище,
суд приходить до переконання, що
рішення Національної ради України з
питань телебачення і радіомовлення №
740 від 21 серпня 2014 року «Про розгляд
питання щодо виконання п. 2 рішення
Національної ради № 296 від 17.07.2014 року
«Про скасування рішення Національної
ради України з питань телебачення і
радіомовлення від 12.10.2011 року № 2464 «Про
звернення Державного комітету
телебачення і радіомовлення України»
не ґрунтується на вимогах чинного
законодавства, у зв'язку із чим
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню.

За правилами частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач в обґрунтування
правомірності своїх висновків та
прийнятого рішення не надав жодних
доказів порушень закону позивачем, а
тому суб'єктом владних повноважень не
доведено своєї правоти.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд прийшов
до переконання про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України суд присуджує на користь
позивача всі здійснені ним
документально підтверджені витрати по
сплаті судового збору у розмірі 73, 08
грн. з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. ст. 158-163,
ст. 167, ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЗЕОНБУД»
задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати
Рішення Національної ради України з
питань телебачення і радіомовлення від
21 серпня 2014 року № 740.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЗЕОНБУД»
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73, 08 грн.
(сімдесят три гривні 08 копійок).

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя І.М. Погрібніченко

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 29.09.2014 р.