Справа № 638/2699/14-а
Суддя: Лосєва Д. А.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/638 202/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Дзержинський районний
суд м. Харкова

у складі головуючого: судді -
ЛОСЄВОЇ Д.А.

за участю секретаря -
ВОРОНІНА Д.Г.

за участю представника позивача
ОСОБА_1, представника відповідачів
Баглікова В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Дзержинського
районного суду міста Харкова
адміністративний позов фізичної особи
-підприємець ОСОБА_3 до Харківської
міської ради, виконавчого комітету
Харківської міської ради про
скасування рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради № 706
від 06 листопада 2013 року та визнання
його не чинним,

встановив:

20.02.2014 року позивач ФОП ОСОБА_3
звернувся до суду з адміністративним
позовом, в якому просить скасувати та
визнати нечинним рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради № 706
від 06 листопада 2013 року «Про
відновлення, належне утримання та
приведення міської території у
придатний для використання
територіальною громадою міста стан» - в
частині, а саме: виключити пункт 17 із
Додатку до рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради № 706
від 06 листопада 2013 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
06 листопада 2013 року виконавчий комітет
Харківської міської ради прийняв
рішення № 706 «Про відновлення, належне
утримання та приведення міської
території у придатний для використання
територіальною громадою міста стан».
Але він вважає, що цим рішенням грубо
порушені його права, гарантовані
Конституцією України, і одночасно
зазначене рішення прийняте з
порушенням вимог чинного
законодавства України.

Відповідно до договорів
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 21.06.2011 року він є власником
нерухомого майна, а саме - нежитлових
приміщень № 1, площею 22,7 кв.м, № 2, площею
21,3 кв.м, № 3, площею 31,0 кв.м, в літ. А-1, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Позивач посилається на ст. 41
Конституції України, cm. 321 ЦК України і
зазначає, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. В той же час оскаржуваним
рішенням орган місцевого
самоврядування протиправно позбавляє
його права власності. При тому, що
зазначені приміщення, а також земельну
ділянку, на якій вони розміщені, він
правомірно, належно та добросовісно
використовує для провадження своєї
господарської діяльності. Як суб'єкт
господарювання він застосовує
спрощену систему оподаткування
(платник єдиного податку), тому,
відповідно до вимог законодавства,
будучи землекористувачем звільнений
від обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності із
земельного податку.

Крім того позивач вказує, що cm. 335 ЦК
України передбачає безхазяйною є річ,
яка не має власника або власник якої
невідомий. Але, в рішенні міської ради
об'єкти нерухомості, належні йому на
праві власності, безпідставно та
незаконно віднесені до категорії
безхазяйного майна. Крім того,
зазначає позивач, що як зазначено у
звіті про незалежну оцінку нежитлових
приміщень № 1, № 2, № 3 за адресою:
АДРЕСА_1, від 29.10.2013 року належні йому
приміщення побудовані ще в 1998 році, а
тому не підпадають під визначення
«тимчасових».

ФОП ОСОБА_3 вважає, що спірне рішення не
відповідає вимогам законодавства,
оскільки під час його прийняття
Харківська міська рада вийшла за межі
повноважень, наданих їй Конституцією
та законами України, зокрема ч. 2 ст. 19
Конституції України, ст.ст. 25-26, ЗО
Закону України «Про місцеве
самоврядування», при ухваленні рішення
не були враховані всі обставини, що
мають значення, рішення не відповідає
вимогам добросовісності та
розсудливості, а наслідки, спричинені
прийняттям рішення, в будь-якому разі є
непропорційними обставинам, що
зумовили його ухвалення.

Позивач ФОП ОСОБА_3 у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений своєчасно та
належним чином.

Представника позивача ОСОБА_1 у
судовому засіданні позов підтримав у
повному обсязі та просив його
задовольнити.

Представника відповідачів Багліков
В.С. у судовому засіданні позов не
визнав, просив відмовити в його
задоволенні з підстав зазначених у
запереченнях. (а.с. 79-83)

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи, вважає, що
позов підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до частини 1,2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Судом встановлено, що відповідно до
договорів купівлі-продажу нежитлових
приміщень від 21.06.2011 року позивач є
власником нерухомого майна, а саме -
нежитлових приміщень № 1, площею 22,7
кв.м, № 2, площею 21,3 кв.м, в літ. А-1, № 3,
площею 31,0 кв.м, в літ. А-1, що знаходяться
за адресою: АДРЕСА_1. (а.с.13-26)

06 листопада 2013 року виконавчий комітет
Харківської міської ради прийняв
рішення № 706 «Про відновлення, належне
утримання та приведення міської
території у придатний для використання
територіальною громадою міста стан»
щодо звільнення території міста від
об'єктів, у тому числі від нежитлової
будівлі (торговельного павільйону №
1,2,3) по АДРЕСА_1 (а.с. 10-12)

За результатами перевірки встановлено,
що земельна ділянка використовується
для експлуатації та обслуговування
торговельного павільйону без
документів, які посвідчують право
власності чи право користування на
землю, чим порушено вимоги ст.ст. 12, 125, 126
Земельного кодексу України.

Рішення про надання позивачу права
користування (оренди) на спірну
земельну ділянку Харківською міською
радою не видавалось, у зв'язку з чим у
позивача відсутні будь-які правові
підстави для використання земельної
ділянки за вказаною адресою.

Згідно із ст. 140 Конституції України
місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється
територіальною громадою в порядку,
встановленому законом, як
безпосередньо, так і через органи
місцевого самоврядування: сільські,
селищні, міські ради та їх виконавчі
органи.

Органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селиш та
міст, є районні та обласні ради. Питання
організації управління районами в
містах належить до компетенції міських
рад.

Сільські, селищні, міські ради можуть
дозволяти за ініціативою жителів
створювати будинкові, вуличні,
квартальні та інші органи
самоорганізації населення і наділяти
їх частиною власної компетенції,
фінансів, майна.

Відповідно до ст. 6, 7 Конституції
України державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову.
Органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України. В Україні визнається і
гарантується місцеве самоврядування.

Згідно зі ст. 12 п. 1,5 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільський, селищний, міський голова є
головною посадовою особою
територіальної громади відповідно
села (добровільного об'єднання в одну
територіальну громаду жителів кількох
сіл), селища, міста.

Згідно із ст. 53 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
основною формою роботи виконавчого
комітету сільської, селищної, міської,
районної у місті (у разі її створення)
ради є його засідання. Засідання
виконавчого комітету скликаються
відповідно сільським, селищним,
міським головою (головою районної у
місті ради), а в разі його відсутності
чи неможливості здійснення ним цієї
функції - заступником сільського,
селищного, міського голови з питань
діяльності виконавчих органів ради
(районної у місті ради - заступником
голови ради) в міру необхідності, але не
рідше одного разу на місяць, і є
правомочними, якщо в них бере участь
більше половини від загального складу
виконавчого комітету.

Пунктом 6. ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
унормовано, що основною формою роботи
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її с творення) ради є його
засідання. Виконавчий комітет
сільської, селищної, міської, районної
у місті (у разі її створення) ради в
межах своїх повноважень приймає
рішення. Рішення виконавчого комітету
приймаються на його засіданні
більшістю голосів від загального
складу виконавчого комітету і
підписуються сільським, селищним,
міським головою, головою районної у
місті ради.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
органи передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
основним завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку ирганів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Згідно із п. З ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії*); безсторонньо
(пеупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення.

З огляду на зазначену норму під час
розгляду спорів щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень суди незалежно від
підстав, наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх відповідність
усім зазначеним вимогам.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що вказана позиція
Харківської міської ради знайшла своє
відображення у Постанові Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 2 від 6 березня 2008 року.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
місцеве самоврядування" сільські,
селищні, міські ради правомочні
розглядати і вирішувати питання,
віднесені Конституцією України, цим та
іншими законами до їх відання.

Згідно з п.7 ст. 30 Закону України "Про
місцеве самоврядування" до відання
виконавчих органів міських рад
належать організація благоустрою
населених пунктів, залучення на
договірних засадах з цією метою коштів,
трудових і матеріально-технічних
ресурсів підприємств, установ та
організацій незалежно від форм
власності, а також населення;
здійснення контролю за станом
благоустрою виробничих територій,
організації озеленення, охорони
зелених насаджень і водойм, створення
місць відпочинку громадян.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 40 "Про
благоустрій населених пунктів"
самоврядний контроль у сфері
благоустрою населених пунктів
здійснюється сільськими, селищними,
міськими радами та їх виконавчими
органами.

З метою впорядкування відносин у сфері
благоустрою м. Харкова, Харківська
міська рада прийняла рішення від 29.04.2009
року № 114/09 (зі змінами та доповненнями
від 16.11.2011 року № 504/11), яким внесено
зміни до Правил благоустрою території
міста Харкова, відповідно до яких
Розділ 5 доповнений параграфом 5.10
«Порядок звільнення території міста
Харкова від безхазяйного майна,
самовільно розміщених об'єктів, малих
архітектурних форм, покинутих
будівельних матеріалів і конструкцій,
транспортних засобів, механізмів».

Згідно п. 5.10.2. зазначеного параграфу,
положення даного параграфу
розповсюджуються на випадки виявлення
самовільно розміщених об'єктів, споруд,
тимчасових споруд торговельного,
побутового чи іншого призначення для
здійснення підприємницької
діяльності, малих архітектурних форм,
кіосків, павільйонів тощо. Під
самовільним розміщенням об'єктів
розуміється встановлення, розміщення,
інші дії, пов'язані з зайняттям
території міста Харкова, що здійснені
без належного дозволу, встановленого
чинними актами законодавства,
рішеннями Харківської міської ради, її
виконавчих органів, з відхиленням
проекту тощо.

Відповідно до п. 5.10.3 зазначеного
параграфу, звільнення території міста
Харкова від зазначених у п. 5.10.2 об'єктів
відбувається у випадку самовільного
розміщення цих об'єктів без
передбаченого чинним законодавством
дозволу та або без оформлення у
встановленому законом порядку права
власності чи права користування на
земельну ділянку, на якій розміщено цей
об'єкт.

На підставі вказаних Правил,
виконавчим комітетом приймаються
рішення про звільнення території міста
Харкова від об'єктів, передбачених у
Розділі 5 Параграфу 5.10.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу
України розпорядження землями
територіальних громад належить до
повноважень міської ради.

З 2002 року набрав чинності новий
Земельний Кодекс, згідно якого, зокрема
ст. З ЗК України регулюються
Конституцією України, цим Кодексом, а
також прийнятими відповідно до них
нормативно правовими актами.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
та ст.12 Земельного кодексу України (в
редакції до 2013 року) до розмежування
земель державної і комунальної
власності повноваження щодо
розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Згідно з ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу
України у комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності.

Крім цього згідно з п. 34 ст. 26 та ч. 1 ст. 59
Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" вирішення
питання щодо регулювання земельних
відносин, відповідно до закону,
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях міської ради, яка в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень.

Таким чином вищенаведені норми дають
підстави дійти висновку, що вирішення
земельних питань в межах м. Харкова
входить виключно до компетенції
Харківської міської ради, крім того,
міська рада на свій розсуд може
вирішувати питання щодо прийняття
рішень про надання земельних ділянок.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішення про поновлення Позивачу права
користування (оренди) земельною
ділянкою за вказаною адресою
Харківською міською радою не
приймалось.

Відповідно до стаття 34 Закону України
«Про оренду землі» у разі припинення
або розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. Орендар
не має права утримувати земельну
ділянку для задоволення своїх вимог до
орендодавця.

В той же час позивач земельну ділянку
Харківський міський раді не повернув
та продовжував використовувати її без
правовстановлюючих документів.

За таких обставин на момент розгляду
справи в суді позивач використовував
земельну ділянку за вказаною адресою
без правовстановлюючого документу на
землю, а тому рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради № 706
від 06 листопада 2013 рокує законним, а
тому у задоволенні позову необхідно
відмовити.

Керуючись ст. 10, 11, 158-163, 186 КАС України,
ст. 12 ,83 Земельного кодексу України
Законом України "Про місцеве
самоврядування", суд -

ПОСТАНОВИВ:

У адміністративному позові фізичної
особи -підприємець ОСОБА_3 до
Харківської міської ради, виконавчого
комітету Харківської міської ради про
скасування та визнання не чинним
рішення виконавчого комітету
Харківської міської ради № 706 від 06
листопада 2013 року «Про відновлення,
належне утримання та приведення
міської території у придатний для
використання територіальною громадою
міста стану» в частині виключення
пункту 17 із Додатку до рішення
виконавчого комітету Харківської
міської ради № 706 від 06 листопада 2013
року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Дзержинський районний суд м.
Харкова шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня її
проголошення.

СУДДЯ: