Справа № 818/2382/14
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 р.
Справа №818/2382/14

Сумський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання
- Мікулінцевої А.П.,

представника позивача - Петрищева О.О.,

представника відповідача - Петренко
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Суми
адміністративну справу №818/2382/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром"

до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Сумихімпром» (далі - позивач, ПАТ
«Сумихімпром») звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області (далі - відповідач, ДПІ
у м. Сумах), в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 13.08.2014 року
№/42323 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 18000грн. та
нарахування 9000 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Свої вимоги мотивує тим, що ДПІ у м.
Сумах була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ПАТ
"Сумихімпром". За результатами
перевірки відповідачем складено акт
від 30.07.2014 року №2727/18-19-15-02/05766356, на
підставі якого податковим органом
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.08.2014 року
№/42323, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 18000грн. та
нараховано 9000 грн. штрафних
(фінансових) санкцій. Вказане податкове
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем на підставі викладених в
акті перевірки висновків щодо
відсутності реальних господарських
операцій між ПАТ "Сумихімпром" та ТОВ
«Палєт-Трейд ЛТД», проте позивач не
погоджується з такими висновками
контролюючого органу, оскільки
реальність здійснених господарських
операцій із зазначеним контрагентом
підтверджується первинними
документами: видатковими накладними,
платіжними дорученнями,
товарно-транспортними накладними,
прибутковими накладними.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив суд їх
задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позовних вимог
заперечував (а.с.118-119), пояснивши, що за
наслідками проведеної перевірки
встановлено порушення ПАТ
"Сумихімпром" п.198.2, п.198.6 ст.198, п.200.3,
п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового кодексу
України. Позивачем завищено суму
від'ємного значення різниці між сумою
податкових зобов'язань та податкового
кредиту за березень 2014 року у розмірі 18
000 грн., а також завищено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на рахунок платника у
банку за квітень 2014 року у розмірі 18 000
грн. Зазначені порушення мали місце при
дослідженні господарських
взаємовідносин між ПАТ «Сумихімпром»
та ТОВ «Палєт-Трейд ЛТД», а саме 30.05.2014
року свідоцтво контрагента позивача як
платника ПДВ було анульовано за
ініціативою власника та товариство
перебуває у стані припинення, що
свідчить про відсутність реального
виконання договору.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що з 17.07.2014 року до
23.07.2014 року ДПІ у м. Сумах ГУ Міндоходів
у Сумській області було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПАТ "Сумихімпром" щодо
від'ємного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
квітень 2014 року.

За результатами вказаної перевірки ДПІ
у м. Сумах складено акт від 30.07.2014 року
№2727/18-19-15-02/05766356, на підставі якого
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.08.2014 року
№/42323, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 18000грн. та
нараховано 9000 грн. штрафних
(фінансових) санкцій (а.с.9, 40-117).

Проведеною перевіркою встановлено
порушення позивачем п.198.2, п.198.6 ст.198,
п.200.3, п.200.4, п.200.14 ст.200 Податкового
кодексу України, що виявилось у
завищенні суми від'ємного значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
березень 2014 року у розмірі 18 000 грн., а
також завищенні суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
квітень 2014 року у розмірі 18 000 грн.
(а.с.117).

Дані висновки податковий орган
встановив у зв'язку з анулюванням
свідоцтва платника податків
контрагентом позивача - ТОВ
«Палєт-Трейд ЛТД» (основний вид
діяльності - виробництво дерев'яної
тари) 30.05.2014 року та його перебуванням у
стані припинення (а.с.87-88).

Проте, суд не погоджується з такою
позицією відповідача, виходячи із
наступного.

28.02.2014 року між ПАТ "Сумихімпром"
(покупець) та ТОВ «Палєт-Трейд ЛТД»
(постачальник) укладено договір
поставки №27/0603, згідно з яким
постачальник зобов'язується поставити
покупцю товар, зазначений у пункті 1.2
договору (специфікації): піддони
дерев'яні 1000х1200 (мм) в кількості 1800 шт.
загальною вартістю 108000грн., в тому
числі ПДВ в сумі 18000 грн., а покупець -
прийняти та оплатити цей товар (а.с.12-14).

Відповідно до п. 4.1 договору товар
поставляється покупцю на умовах СРТ, м.
Суми (склад «Покупця») згідно з
Правилами ІНКОТЕРМС-2000, протягом 5-ти
робочих днів з моменту отримання
заявки покупця. Місцем поставки товару
є м. Суми (склад «Покупця»), а датою
поставки - дата належного оформлення
видаткової накладної.

Разом із партією товару, що
постачається, постачальник надає
покупцю оригінали наступних
документів: сертифікат якості
(паспорт), податкову накладну,
видаткову накладну,
товарно-транспортну накладну (п.4.2-4.4
договору).

Як вбачається із платіжних доручень
від 25.03.2014 року №51216, від 26.03.2014 року
№51323, від 28.03.2014 року №51546 та від 28.03.2014
року №51502 (а.с.15-18), позивачем було
перераховано у березні 2014 року ТОВ
«Палєт-Трейд ЛТД» за товар згідно з
рахунками від 10.03.2014 року №30 та від
18.03.2014 року №35 в загальному розмірі 48 000
грн., в тому числі 8000грн. - податку на
додану вартість.

ТОВ «Палєт-Трейд ЛТД» видало ПАТ
"Сумихімпром" податкові накладні №4 від
10.03.2014 року, №9 від 18.03.2014 року та №13 на
25.03.2014 року на загальну суму 108 000грн., в
тому числі ПДВ в сумі 18000 грн. (а.с.19, 24,29).

Товар передано позивачу згідно з
видатковими накладними від 10.03.2014 року
№30, від 18.03.2014 року №35 та від 25.03.2014 року
№39 (а.с.21,26,31), який доставлено до м. Суми
відповідно до товарно-транспортних
накладних №26 від 10.03.2014 року, №29 від
18.03.2014 року та №33 від 25.03.2014 року
(автомобіль РЕНО НОМЕР_1, причеп НОМЕР_2,
водій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (довіреність №245
від 06.03.2014 року ОСОБА_5.), пункт
навантаження с.Р. Поляна, м. Черкаси - м.
Суми, вул. Харківська) та оприбутковано
ПАТ "Сумихімпром" згідно з прибутковими
накладними №1037 від 11.03.2014 року, №1124 від
19.03.2014 року та №1291 від 27.03.2014 року
(а.с.20,22,25,27,30,32).

Крім того, постачальником на виконання
п.4.4 договору в момент передачі товару
було видано також сертифікати якості
на піддони дерев'яні №5,№6,№7 (а.с.23,28,33).

Отже, має місце фактичне виконання
договору поставки №27/0603 від 28.02.2014 року,
укладеного між ПАТ "Сумихімпром" та ТОВ
«Палєт-Трейд ЛТД».

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу, а за змістом п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14
ПК України бюджетне відшкодування -
відшкодування від'ємного значення
податку на додану вартість на підставі
підтвердження правомірності сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість за результатами
перевірки платника, у тому числі
автоматичне бюджетне відшкодування у
порядку та за критеріями, визначеними у
розділі V цього Кодексу.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
та складається з сум податків,
нарахованих у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.8 ст. 201 ПК України
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 ст. 201 ПК України
встановлено, що податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та ТОВ «Палєт-Трейд ЛТД» у
періоді, що підлягав перевірці,
підтверджується документально, судом
встановлена відповідність даних
податкових накладних фактичним
обставинам. За результатами
дослідження матеріалів справи судом не
встановлено наміру позивача отримати
за дослідженим договором поставки
інший результат, ніж придбання товару.

При цьому, посилання відповідача на
анулювання 30.05.2014 року свідоцтва
контрагента позивача як платника ПДВ
та перебування його у стані припинення
як на доказ відсутності реального
виконання договору поставки №27/0603 від
28.02.2014 року суд вважає безпідставними,
оскільки зазначені обставини мали
місце в травні 2014 року, тобто після
проведення господарських операцій між
ПАТ "Сумихімпром" та ТОВ «Палєт-Трейд
ЛТД».

Також, суд зазначає, що матеріали
справи не містять жодних доказів
наявності між позивачем та його
контрагентом при укладанні і виконанні
договору взаємоузгоджених зловмисних
дій, спрямованих на порушення
існуючого в державі суспільного ладу
або моральних засад. Таких доказів
відповідачем не надано, а судом,
відповідно до вимог ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, не виявлено, як не надано і
доказів, які б вказували на відсутність
реальності господарських операцій за
цим договором поставки.

Під час розгляду даної справи судом
встановлено, що позивач виконав вимоги
Податкового кодексу України, сплативши
податок на додану вартість в ціні
товару, придбаного у безпосереднього
постачальника, який, в свою чергу,
виконав вимоги п. 201.10 ст. 201 ПК України -
видав покупцеві, яким є позивач,
належним чином оформлені податкові
накладні на визначену та сплачену
покупцем суму податку.

Згідно зі ст. 61 Конституції України,
норми якої є нормами прямої дії,
юридична відповідальність особи має
індивідуальний характер. Тому, якщо
контрагент позивача не виконав свого
зобов'язання зі сплати податку на
додану вартість до бюджету, настає
відповідальність та відповідні
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на податковий кредит у
разі, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови та має
документальні підтвердження розміру
свого податкового кредиту.

Оскільки податок на додану вартість є
непрямим податком, то обов'язком
покупця є сплата податку на додану
вартість у ціні товару продавцю товару,
а обов'язок утримання такого непрямого
податку із вартості проданого товару
та перерахування його до бюджету несе
продавець такого товару. Обов'язок
покупця товару в сплаті непрямого
податку завершується із сплатою
вартості придбаного товару, обов'язку
покупця при включенні сум податку,
сплаченого в ціні товару або послуги,
до податкового кредиту пересвідчитися
у фактичному надходженні таких сум до
бюджету та не наділено її відповідними
повноваженнями для таких дій.
Незважаючи на це, відповідачем право
позивача на формування податкового
кредиту поставлено в залежність від
добросовісності іншої особи.

Невиконання такими особами свого
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету тягне негативні наслідки саме
для цих осіб. На переконання суду,
своїми рішенням відповідач встановив
для позивача додаткові обмеження, що
суперечить вимогам ч. 2 ст. 19
Конституції України, яка зобов`язує
органи державної влади, їх посадових
осіб діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем не подано будь-яких
доказів, які б могли свідчити про
недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість заявленої позивачем
податкової вигоди.

Згідно з вимогами ст.ст.15,16 ПК України
платники податку відповідають за
дотримання достовірності та
своєчасності визначення сум податку, а
також за повноту та своєчасність його
внесення до бюджету відповідно до
закону. Статтею 61 цього Кодексу
встановлено, що контроль за
правильністю нарахування, повноти і
своєчасності сплати податків і зборів
до бюджету здійснюється контролюючим
(податковим) органом.

Тобто, обов'язки з контролю за
дотримання достовірності та
своєчасністю визначення сум податку,
за правильністю нарахування та сплати
податку на додану вартість
контрагентами позивача, відповідно до
Закону, покладаються на податкові
ограни, а не на позивача.

Дані висновки узгоджуються із
практикою Європейського Суду з прав
людини. Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява № 3991/03) Європейський
Суд з прав людини у своєму рішенні від 22
січня 2009 року зазначив, що платник
податку не повинен нести наслідків
невиконання постачальником його
зобов'язань зі сплати податку і в
результаті сплачувати ПДВ другий раз, а
також сплачувати пеню. На думку Суду,
такі вимоги стали надмірним тягарем
для платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності".

Частиною 1 ст. 72 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.08.2014 року
№/42323 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість в розмірі 18000грн. та
нарахування 9000 грн. штрафних
(фінансових) санкцій такими, що
підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позовних вимог,
відповідно до ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
позивачу відшкодовується із
Державного бюджету України сума
судового збору в розмірі 182грн.70коп.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром"
до Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
-задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідмлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Сумах Головного управління Міндоходів
у Сумській області від 13.08.2014 року
№/42323 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 18 000 грн. та
застосування штрафних (фінансових)
санкцій у сумі 9000грн.

Стягнути з Державного бюджету України
судовий збір в розмірі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві грн. сімдесят коп.) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" (40012, м. Суми,
вул. Харківська п/в 12, ).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через Сумський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя (підпис)
О.О. Осіпова

З оригіналом згідно

Суддя
О.О. Осіпова

Повний текст постанови складено та
підписано 13.10.2014 року.