Справа № 2а-1573/11/2170
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/48204/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Херсонської області Державної
податкової служби

на постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08.12.2011

у справі № 2а-1573/11/2170

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції
у м. Херсоні

про визнання недійсним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач,
ОСОБА_2.) звернулась до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні (далі по тексту - відповідач,
ДПІ у м. Херсоні) про визнання недійсним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 03.02.2011
№/0, яким визначено суму
податкового зобов'язання із податку з
доходів фізичних осіб на суму 3960,90 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011, яка
залишена без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 08.12.2011, позовні вимоги задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем була
проведена позапланової невиїзної
перевірки фізичної особи ОСОБА_2 з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за 2009 рік, за
результатами якої складено акт від
21.01.2011 №98/17-1/НОМЕР_1.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 03.02.2011
№/0, яким визначено суму
податкового зобов'язання із податку з
доходів фізичних осіб на суму 3960,90 грн.

Підставою для визначення податкового
зобов'язання із податку з доходів
фізичних осіб слугував висновок
податкового органу про порушення
позивачем п. 12.1 ст. 12, п. 7.1 ст. 7, пп. 8.2.1 п.
8.2 ст. 8 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб». При цьому
податковий орган виходив з того, що за
даними відділу
реєстраційно-екзаменаційної роботи
УДАІ УМВС України в Херсонській
області 16.01.2009 ОСОБА_2 знято з
реєстраційного обліку транспортний
засіб для реалізації: автомобіль марки
(модель) ВАЗ 210990-20, 2006 року випуску та в
подальшому перереєстровано на покупця
ОСОБА_3 на підставі договору
купівлі-продажу від 16.01.2009, укладеного
через товарну біржу «Алмаз». Вартість
зазначеного автомобіля, згідно
договору купівлі-продажу складає 100,00
грн. Проте, згідно звіту про незалежну
експертну оцінку автомобіля ринкова
вартість автомобіля складає 26406,00 грн.
Отже, на думку податкового органу,
позивач отримав дохід від продажу
транспортного засобу в сумі 26406,00 грн.,
виходячи з оціночної вартості
транспортного засобу.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Згідно п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» дохід
платника податку від продажу об'єкта
рухомого майна протягом звітного
податкового року оподатковується за
ставкою, встановленою п. 7.1 ст. 7 цього
Закону.

Пунктом 7.1 ст. 7 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»
передбачено, що ставка податку
становить 15 відсотків від об'єкта
оподаткування, крім випадків,
визначених у пунктах 7.2-7.4 цієї статті.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу» угода вважається
укладеною з моменту її реєстрації на
біржі. При проведенні біржової
операції з купівлі-продажу рухомого
майна одна зі сторін угоди (покупець)
набуває права власності на рухоме
майно, яке придбаває, а друга сторона
угоди (продавець) одержує дохід від
такого продажу тільки з моменту
реєстрації угоди на біржі. Під час
укладення будь-яких угод на біржі
сторонами цих угод застосовуються
вільні ціни, як це передбачено вимогами
Законом України «Про товарну біржу» та
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. Визначення
ціни за договором є істотною умовою
договору купівлі-продажу і ці умови
визначаються сторонами угоди.

Договір продажу автомобіля, який
укладений позивачем, не оспорений у
судовому порядку, не визнаний судом
недійсним, виконаний сторонами у
повному обсязі.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 №1388 затверджено Порядок
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів Правила державної
реєстрації та обліку автомобілів.

Пунктом 8 зазначених Правил
встановлено, що державна реєстрація
транспортних засобів проводиться на
підставі заяв власників, поданих
особисто, і документів, що посвідчують
їх особу, підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
оцінку їх вартості.

Тобто, вимога про здійснення такої
оцінки пред'являється до нового
власника автомобіля органом
реєстрації автотранспортних засобів
ДАІ.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» проведення оцінки майна є
обов'язковим у разі оподаткування
майна згідно із законом, але в даному
законі чи законах, які регулюють
податкові відносини не зазначено, що
при оподаткуванні операцій з продажу
рухомого майна потрібно керуватись
саме оціночною вартістю. Закон про
оцінку майна не є законом про
оподаткування і не може змінювати
норми Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб». В ньому
говориться лише про обов'язковість
проведення оцінки, а не про
обов'язковість її використання при
визначенні бази оподаткування. В
Законі України «Про податок з доходів
фізичних осіб» при регулюванні
операцій з продажу рухомого майна, не
передбачається застосування звичайних
цін або цін, що не нижче визначної
експертом ціни.

Згідно з п. 1.2 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» дохід
це «сума будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її
межами».

Отже, доходом фізичної особи від
продажу об'єкта рухомого майна є сума
коштів, отриманих продавцем у
власність або нарахованих на його
користь. Таким чином, при розрахунку
податку з доходів фізичних осіб
необхідно враховувати суму,
зафіксовану в договорі
купівлі-продажу.

Судами встановлено, що у договорі
купівлі-продажу від 16.01.2009, укладеного
через товарну біржу «Алмаз» між
позивачем і ОСОБА_3 ціна автомобіля
марки ВАЗ 210990-20, 2006 року випуску,
складає 100,00 грн.

Проте, податковим органом не доведено,
що податок з доходів фізичної особи при
продажу автомобіля повинен
сплачуватись з вартості автомобіля,
яка визначена експертом, а також факт
отримання ОСОБА_2 доходу від відчуження
транспортного засобу у розмірі 26406,00
грн.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо наявності підстав для
задоволення позову.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Херсонської
області Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 06.06.2011 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 08.12.2011
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Г.К. Голубєва (підпис)М.О.
Федоров