Справа № 806/4302/14
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Житомир справа № 806/4302/14

час прийняття: 10 год. 29 хв.
категорія 8.3.12

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

за участі секретаря Павлюк В.О.,

за участі представника позивача
Байкалової А.О.,

за участі представника відповідача
Пузирьової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Романівського районного
центру зайнятості до Романівського
відділення Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання протиправним та
скасуваня рішення,

встановив:

Романівський районний центр
зайнятості звернувся до суду з позовом,
у якому просив визнати протиправним і
скасувати рішення Романівського
відділення Новоград-Волинської
об'єднаної державної податкової
інспекції № 000370606 від 11 вересня 2014 року
про застосування 701, 63 грн. штрафу і
нарахування 28, 06 грн. пені за
несвоєчасну сплату єдиного внеску. В
обгрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що він вчасно, у межах
граничного строку, встановленого
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
сплатив єдиний внесок, утриманий із
премії за січень 2014 року та з
лікарняних за лютий 2014 року, адже 06 і 12
березня 2014 року подав до управління
Держаної казначейської служби України
у Романівському районі Житомирської
області (далі - УДКСУ у Романівському
районі) відповідні платіжні доручення
на суму 7018, 20 грн. Однак, останнє
списало вказані кошти з рахунків
Центру на рахунки відповідача лише 24
березня 2014 року, тому вина позивача у
невчасному надходженні коштів для
сплати єдиного внеску на рахунок
Романівського відділення
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції
відсутня. Відтак, Романівський
районний центр зайнятості повністю
виконав свій обов'язок зі сплати
єдиного внеску у повному обсязі, вчасно
подавши платіжні доручення на
виконання до банку, який обслуговує
відповідача.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю і просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала і
просила у їх задоволенні відмовити.
Пояснила, що відповідно до пункту 10
частини 1 статті 9 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", днем сплати
єдиного внеску вважається, зокрема, у
разі перерахування сум єдиного внеску
з рахунку платника на відповідні
рахунки органу доходів і зборів - день
списання банком або центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, суми платежу з
рахунку платника незалежно від часу її
зарахування на рахунок органу доходів
і зборів. Оскільки списання коштів у
сумі 7018, 20 грн. та надходження до
бюджету єдиного внеску здійснено 24
березня 2014 року, тобто з простроченням
термінів сплати, тому до позивача
правомірно було застосовано штрафні
санкції у розмірі 10 відсотків
своєчасно несплачених сум та
нарахована пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожен день
прострочення платежу - на підставі
статті 25 вказаного вище Закону. За
таких обставин відповідач вважає, що
відсутні підстави для скасування його
рішення № 000370606 від 11 вересня 2014 року.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом, відповідно до
пункту 1 частини першої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", позивач є
платником єдиного внеску. Згідно з
вказаною нормою, платниками єдиного
внеску є роботодавці - підприємства,
установи та організації, інші юридичні
особи, утворені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та
господарювання, які використовують
працю фізичних осіб на умовах
трудового договору (контракту) або на
інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 6 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", платник
єдиного внеску зобов'язаний своєчасно
та в повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок.

Абзац перший частини п`ятої статті 9
зазначеного Закону передбачає, що
сплата єдиного внеску здійснюється у
національній валюті шляхом внесення
відповідних сум єдиного внеску на
рахунки органів доходів і зборів,
відкриті в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, для
його зарахування.

Згідно з частиною восьмою статті 9
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
платники єдиного внеску, в тому числі
позивач, зобов'язані сплачувати єдиний
внесок, нарахований за календарний
місяць, не пізніше 20 числа наступного
місяця.

Днем сплати єдиного внеску у разі
перерахування сум єдиного внеску з
рахунку платника на відповідні рахунки
органу доходів і зборів вважається, -
день списання банком або центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, суми платежу з
рахунку платника незалежно від часу її
зарахування на рахунок органу доходів
і зборів (пункт 1 частини десятої
статті 9 цього Закону).

Встановлено, що позивачем були
сформовані платіжні доручення на
сплату єдиного соціального внеску, а
саме: № 137 від 06 березня 2014 року - у сумі
982, 65 грн. (6,1 % із премії за січень 2014
року), № 138 від 06 березня 2014 року - у сумі
35, 08 грн. (3,6 % із премії за січень 2014
року), № 140 від 06 березня 2014 року - у сумі
5928, 21 грн. (36,8 % із премії за січень 2014
року), № 141 від 06 березня 2014 року - у сумі
32, 58 грн. (8,41 % із премії за січень 2014
року), № 174 від 12 березня 2014 року - у сумі
39, 68 грн. (2 % із лікарняних за лютий 2014
року).

Вказані платіжні доручення були
отримані УДКСУ у Романівському районі
06 та 12 березня 2014 року відповідно, проте
кошти на оплату єдиного внеску у сумі
7018, 20 грн. списані з рахунку позивача та
перераховані на спеціальний рахунок
органу доходів і зборів лише 24 березня
2014 року, що підтверджується
відповідними відмітками на платіжних
дорученнях.

11 вересня 2014 року контролюючим органом
було прийнято рішення про застосування
до Романівського районного центру
зайнятості 701, 63 грн. штрафу і
нарахування 28, 06 грн. пені за
несвоєчасну сплату (перерахування)
єдиного внеску.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд враховує те, що
оскаржуване рішення прийняте
відповідачем як суб'єктом владних
повноважень, а тому при вирішенні
даного спору воно перевіряється на
відповідність вимогам частини третьої
статті 2 КАС України.

Пунктом 6 частини першої статті 13
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
передбачено право органів доходів і
зборів застосовувати фінансові
санкції, передбачені цим Законом. Так,
відповідно до частини десятої та
пункту 2 частини одинадцятої статті 25
цього Закону, за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску, орган доходів і зборів
накладає на платника єдиного внеску
штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно
не сплачених сум; на суму недоїмки
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу.

Водночас, правомірність рішення
відповідача як суб'єкта владних
повноважень визначається не лише
наявністю у нього повноважень,
визначених Законом, а й використанням
повноваження з метою, з якою воно
надано; обґрунтовано, тобто, з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

На думку суду, відповідач, заперечуючи
проти позову, не довів правомірність
свого рішення від 11 вересня 2014 року №
000370606 про застосування до позивача
штрафу та нарахування пені, тому його
рішення є необґрунтованим (прийняте
без урахування усіх обставин),
непропорційним (не передбачає
необхідного балансу між
несприятливими наслідками для прав та
інтересів позивача і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення).

До такого висновку суд дійшов
перевіряючи обставини виконання
позивачем як платником єдиного внеску
встановленого пунктом 1 частини другої
статті 6 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" обов'язку в
частині забезпечення своєчасної
сплати такого внеску у сумі 7018, 20 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач
зі свого боку забезпечив сплату
єдиного внеску у вказаному розмірі, як
того вимагає частина восьма статті 9
вказаного Закону. Такою дією з його
боку є подання 06 та 12 березня 2014 року
платіжних доручень до УДКСУ у
Романівському районі.

Згідно із пунктом 1.30 статті 1 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні", платіжне
доручення - розрахунковий документ,
який містить доручення платника банку,
здійснити переказ визначеної в ньому
суми коштів зі свого рахунка на рахунок
отримувача.

Пунктом 22.4 статті 22 цього Закону
передбачено, що під час використання
розрахункового документа ініціювання
переказу є завершеним: для платника - з
дати надходження розрахункового
документа на виконання до банку
платника.

Відповідно до пункту 11.7 Порядку
казначейського обслуговування
державного бюджету за витратами,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24 грудня 2012 року №
1407, що зареєстрований у Міністерстві
юстиції України 17 січня 2013 року за
№130/22662 (далі - Порядок № 1407), подані
розпорядниками бюджетних коштів та
одержувачами бюджетних коштів
платіжні доручення перевіряються
органами Казначейства щодо наявності
всіх необхідних реквізитів,
відповідності підписів відповідальних
посадових осіб і відбитка печатки
установи зразкам. За правильність
оформлення та достовірність
інформації, наведеної у платіжному
дорученні, відповідає розпорядник
бюджетних коштів (одержувач бюджетних
коштів). У разі невідповідності дати
подання даті платіжного доручення у
полі "Одержано банком" платіжного
доручення на всіх примірниках
обов'язково проставляються дата
подання та підпис казначея. Після
проведення платежу на платіжних
дорученнях, за якими проведено оплату,
ставиться відмітка у вигляді відбитка
штампа казначея "Оплачено" (додаток 32 до
цього Порядку).

У платіжних дорученнях № 137, № 138, № 140,
№ 141 від 06 березня 2014 року у графі
"Одержано банком" УДКСУ у Романівському
районі проставлено дату "06 березня 2014
року" та у платіжному дорученні № 174 від
12 березня 2014 року - "12 березня 2014 року",
які вважаються датами їх подання.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку
реєстрації та обліку бюджетних
зобов'язань розпорядників бюджетних
коштів та одержувачів бюджетних коштів
в органах Державної казначейської
служби України, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 02
березня 2012 року № 309, що зареєстрований
в Міністерстві юстиції України 20
березня 2012 року за № 419/20732 (далі -
Порядок № 309), органи Казначейства
звіряють поданий розпорядником Реєстр
та підтвердні документи на предмет
відповідності даних, уключених до
Реєстру. Підтвердні документи, надані
розпорядником бюджетних коштів,
опрацьовуються органом Казначейства:
за захищеними видатками, які не
потребують проведення процедур
закупівель, - протягом 1 операційного
дня; за захищеними видатками, які
потребують проведення процедур
закупівель (крім капітальних видатків),
- до 3 операційних днів; за іншими
поточними видатками, крім захищених, -
до 3 операційних днів; за капітальними
видатками - до 5 операційних днів.
Відлік строку опрацювання підтвердних
документів органом Казначейства
починається з дати, вказаної у полі
"Одержано Державною казначейською
службою України (органом Державної
казначейської служби України)" Реєстру
та/або Реєстру бюджетних фінансових
зобов'язань розпорядників
(одержувачів) бюджетних коштів (далі -
Реєстр фінансових зобов'язань),
враховуючи день подання Реєстру та/або
Реєстру фінансових зобов'язань.

Згідно з частиною другою статті 55
Бюджетного кодексу України, захищеними
видатками Державного бюджету України
визначаються видатки загального фонду,
зокрема, на нарахування на заробітну
плату (єдиний внесок для позивача
нараховується на заробітну плату
згідно з пунктом 1 частини першої
статті 7 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування").

Таким чином, платіжні доручення № 137, №
138, № 140, № 141 від 06 березня 2014 року та №
174 від 12 березня 2014 року на суму 7018, 20
грн. УДКСУ у Романівському районі
зобов'язане було опрацювати протягом
такого операційного дня.

Суд вважає, що кошти, призначені для
сплати єдиного внеску у сумі 7018, 20 грн.,
не були перераховані на рахунок органу
доходів і зборів із вини УДКСУ у
Романівському районі, оскільки позивач
повністю виконав свій обов'язок зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а відтак
несвоєчасне їх списання та надходження
на рахунки відповідача не пов'язані із
діями позивача.

Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
встановлено, що у разі порушення
банком, що обслуговує отримувача,
строків завершення переказу цей банк
зобов'язаний сплатити отримувачу пеню
у розмірі 0,1 відсотка суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення, що не може перевищувати 10
відсотків суми переказу, якщо інший
розмір пені не обумовлений договором
між ними. В цьому випадку платник не
несе відповідальності за прострочення
перед отримувачем (частина дванадцята
статті 25 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування").

Тобто, зазначений Закон передбачає, що
у разі вчинення платником єдиного
внеску усіх дій, пов'язаних зі сплатою
єдиного внеску, у межах строків,
встановлених законом для його сплати,
такий платник звільняється від
відповідальності, якщо переказ коштів
здійснено несвоєчасно з вини банку (у
даному випадку - з вини органу
Казначейства).

Із змісту статті 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що Романівський районний центр
зайнятості своєчасно, до закінчення
граничного строку сплати, подав
платіжні доручення для перерахування
єдиного соціального внеску у розмірі
7018, 20 грн., що свідчить про належне
виконання позивачем зобов'язань зі
сплати єдиного соціального внеску в
порядку та у строки, визначені
законодавством України.

Враховуючи викладене вище, суд вважає,
що рішення Романівського відділення
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції № 000370606
від 11 вересня 2014 року прийняте з
порушенням норм чинного законодавства,
а тому позовні вимоги про його
скасування є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 86, 94, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
рішення Романівського відділення
Новоград-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції № 000370606
від 11 вересня 2014 року.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії повного тексту
постанови.

Суддя
С.В.
Черноліхов

Повний текст постанови виготовлено: 20
жовтня 2014 р.