Справа № 803/1897/14
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Справа № 803/1897/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Костюкевича С.Ф.,

при секретарі судового засідання
Кравчик В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2.,

представника відповідача Хитрик Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Головного управління
Держземагенства у Волинській області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до Головного управління
Держземагенства у Волинській області
(далі - ГУ Держземагенства) про визнання
дій відповідача протиправними з
приводу відмови у затвердженні проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок площами 14,5613 ріллі та 16,3431 ріллі
в оренду для створення та ведення
фермерського господарства,
розташованих за межами населених
пунктів Хобултівської сільської ради
Володимир-Волинського району та
зобов'язання відповідача затвердити
проект землеустрою щодо відведення
вказаних земельних ділянок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 з метою створення фермерського
господарства звернувся до ГУ
Держземагенства для виділення
земельних ділянок. Наказом ГУ
Держземагенства №3-70/15-14-СГ від 12.05.2014
року позивачу було надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок в оренду
для створення та ведення фермерського
господарства, на виконання якого ним
була виготовлена технічна
документація та складений позитивний
висновок державної експертизи
землевпорядної документації від 11.06.2014
року №258.

ГУ Держземагенства вказану технічну
документацію було передано на
затвердження до Володимир-Волинської
райради. Проте в рішенні №27/9 від 25.07.2014
року про затвердження ряду технічних
документацій Володимир-Волинська
райрада не включила землі
Хобултівської сільської ради у перелік
земель для затвердження технічної
документації по нормативній грошовій
оцінці ділянок, які просив виділити
позивач з посиланням в листі відповіді
на необхідність внесення змін та
поправок до цієї документації та що
вона вилучена правоохоронними
органами.

15.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до
ГУ Держземагенства про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду для
створення та ведення фермерського
господарства.

Листом ГУ Держземагенства від 22.08.2014
року №31-3-0.51-3498/2-14 ОСОБА_1 було
відмовлено у затвердженні проекту
землеустрою, мотивуючи тим, що технічна
документація по нормативній оцінці
земельних ділянок не затверджена
районною радою, тому матеріали
повернуто на доопрацювання.

Позивач вважає, що йому було
неправомірно відмовлено у
затвердженні проекту землеустрою,
оскільки у ст. 50 Закону України «Про
земельний устрій» відсутні будь-які
відомості про погодження технічної
документації із органами місцевого
самоврядування. Відмову ГУ
Держземагенства в затвердженні
проекту землеустрою через
непогодження технічної документації
із районною радою вважає
неправомірною, так як відповідно до
законодавства у нього не мають права
вимагати інших документів, ніж тих, що
передбачені у ст. 186-1 ЗК України, тому
просив визнати дії відповідача
протиправними та зобов'язати вчинити
дії по відведенню земельних ділянок.

Позивач та його представник в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали з
підстав, наведених у позовній заяві,
просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні та в письмових запереченнях
позов не визнала, просила в його
задоволенні відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, дослідивши подані суду
письмові докази, оцінивши їх за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що адміністративний позов до
задоволення не підлягає, враховуючи
наступне.

Частина 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначає, що кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб`єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з метою
створення фермерського господарства
звернувся до ГУ Держземагенства для
виділення земельних ділянок. Наказом
ГУ Держземагенства №3-70/15-14-СГ від 12.05.2014
року позивачу було надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок в оренду
для створення та ведення фермерського
господарства. На виконання наказу
№3-70/15-14-СГ ОСОБА_1 розроблено проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, який зареєстрований в
Управлінні держземагенства у
Володимир-Волинському районі 11.07.2014
року та надано відповідним земельним
ділянкам кадастрові номери
:00:001:1742 та :00:001:1743. Також була
виготовлена технічна документація та
складений позитивний висновок
державної експертизи землевпорядної
документації від 11.06.2014 року №258.

ГУ Держземагенства вказану технічну
документацію було передано на
затвердження до Володимир-Волинської
райради. Рішенням №27/9 від 25.07.2014 року
Володимир-Волинська районна рада не
включила землі Хобултівської
сільської ради у перелік земель, для
затвердження технічної документації
по нормативній грошовій оцінці.

15.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до
ГУ Держземагенства про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду для
створення та ведення фермерського
господарства.

Листом ГУ Держземагенства від 22.08.2014
року №31-3-0.51-3498/2-14 ОСОБА_1 було
відмовлено у затвердженні проекту
землеустрою, мотивуючи тим, що технічна
документація по нормативній оцінці
земельних ділянок не затверджена
районною радою.

Позивач, вважаючи, що йому неправомірно
було відмовлено у наданні дозволу на
розробку вказаної документації,
звернувся до суду з зазначеним позовом
для захисту своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
10 травня 2012 року № 258 затверджено,
зокрема, Положення про Головне
управління Держземагенства в області.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Головне управління Держземагентства в
області Головне управління
Держземагентства в області є
територіальним органом Державного
агентства земельних ресурсів України
та йому підпорядковане.

Відповідно до пункту 4 Положення про
Головне управління Держземагентства в
області Головне управління відповідно
до покладених на нього завдань:

- подає у встановленому порядку
пропозиції щодо розпорядження землями
державної та комунальної власності,
встановлення меж області, району,
міста, району в місті, села і селища,
регулювання земельних відносин (п. 4.3
Положення);

- здійснює землеустрій відповідно до
Закону України "Про землеустрій", у тому
числі забезпечує проведення
інвентаризації земель (п. 4.11 Положення);

- забезпечує науково-експертне,
аналітичне, інформаційне та методичне
проведення землевпорядних,
землеоціночних робіт, пов'язаних із
земельними торгами, вживає
організаційних заходів щодо
проведення земельних торгів (п. 4.12
Положення);

- організовує здійснення на
відповідній території робіт із
землеустрою та оцінки земель, що
проводяться з метою внесення
відомостей до Державного земельного
кадастру (п. 4.16 Положення);

- передає відповідно до закону земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або в користування для всіх
потреб в межах області (п. 4.32 Положення).

Згідно частини першої статті 3
Земельного кодексу України земельні
відносини регулюються Конституцією
України, цим Кодексом, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 4 статті 122
Земельного кодексу України
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Згідно вимог статті 123 ЗК України
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.
Частиною 4 вказаної статті встановлено,
що проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 186-1 ЗК
України проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

Так наказом ГУ Держземагенства від
12.05.2014 року № 3-70/15-14-СГ позивачу надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок загальною площею 32,80 га (землі
державної власності
сільськогосподарського призначення
(рілля) в оренду для створення та
ведення фермерського господарства,
розташованих за межами населених
пунктів Хобултівської сільської ради
Володимир-Волинського району.

Разом з тим, в п. 4 вказаного наказу
зазначено, що при поданні проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок на затвердження ОСОБА_1 слід
подати затверджену в установленому
порядку технічну документацію з
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок.

Оскільки при поданні матеріалів на
затвердження ОСОБА_1 подано технічну
документацію з нормативної грошової
оцінки земельних ділянок, яка не
затверджена в установленому законом
порядку, ГУ Держземагенства повернуто
подані матеріали на доопрацювання.

Посилання позивача в позові та в
судовому засіданні, що він повністю
виконав вимоги діючого законодавства,
як і вимоги наказу ГУ Держземагенства
№3-70/15-14 від 12.05.2014 року для отримання
від відповідача рішення про надання
земельних ділянок у користування по
веденню фермерського господарства і що
для прийняття цього рішення подання
затвердженої районною радою технічної
документації з грошової оцінки
земельних ділянок є необов'язковим, не
ґрунтується на вимогах діючого
законодавства.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України
надання земельних ділянок державної
власності у користування здійснюється
органами виконавчої влади у формі
рішення на підставі технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки
внатурі.

Відповідно до ч. 10 ст. 123 ЗК України
рішенням про надання земельної ділянки
у користування за проектом землеустрою
щодо її відведення здійснюються:
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки; надання
земельної ділянки особі у користування
з визначенням умов її використання і
затвердженням умов надання. Як
вбачається з наказу ГУ Держземагенства
№3-70/15-14 від 12.05.2014 року земельні ділянки
призначені для надання позивачу в
оренду, тому визначення відповідачем
умов надання та використання у вигляді
грошової оцінки для встановлення
розміру орендної плати є обов'язковим.

Так, статтею 13 Закону України «Про
оцінку земель» (далі - Закону)
передбачено випадки обов'язкового
проведення грошової оцінки земельних
ділянок. Зокрема в ч. 1 зазначено, що
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок проводиться у разі визначення
розміру орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності.

Частинами 2, 3 статті 201 ЗК України
встановлено, що залежно від
призначення та порядку проведення
грошова оцінка земельних ділянок може
бути нормативною і експертною.
Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок використовується для
визначення розміру земельного податку,
втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва,
економічного стимулювання
раціонального використання та охорони
земель тощо.

Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду
землі» серед істотних умов договору
оренди землі є орендна плата із
зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату.
Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

Разом з тим, відповідно до п. 288.5.1 ст. 288
Податкового кодексу України розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди.

Також суд зазначає, що відповідно до ст.
21 Закону технічна документація з
бонітування ґрунтів, економічної
оцінки земель, нормативної грошової
оцінки земельних ділянок, підлягає
державній експертизі відповідно до
закону.

На виконання вказаної норми, ГУ
Держземагенства видано висновок
державної експертизи землевпорядної
документації від 11.06.2014 року № 258 по
нормативній грошовій оцінці земельних
ділянок, що намічені для передачі в
оренду ОСОБА_1 для ведення фермерського
господарства за межами населених
пунктів Хобултівської сільської ради
Володимир-Волинського району.

Згідно з ч. 2 ст. 23 Закону технічна
документація з бонітування ґрунтів,
економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок, розташованих за межами
населених пунктів, затверджується
районними радами.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що надання
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земельних ділянок,
розташованих за межами населених
пунктів, затверджується районними
радами і є необхідним для затвердження
проектів землеустрою по наданню
земельних ділянок в оренду.

Як встановлено судом та підтверджено
представниками сторін в судовому
засіданні, технічна документація з
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок у встановленому законом
порядку на час розгляду справи судом,
не затверджена, як і не прийняте
районною радою рішення про відмову в
затвердженні такої грошової оцінки, а
тому ГУ Держземагенства листом
№31-3-0.51-3498/2-14 від 22.08.2014 року правомірно
було відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні
проекту землеустрою.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи виконавчої влади, їх посадові
особи не мають права втручатися в
законну діяльність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування, а також вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до
повноважень органів та посадових осіб
місцевого самоврядування, крім
випадків виконання делегованих їм
радами повноважень, та в інших
випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що наказ ГУ
Держземагенства від 12.05.2014 року №
3-70/15-14-СГ «Про надання дозволу на
розроблення документації із
землеустрою», який містить п. 4 де
зазначено, що при поданні проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок на затвердження подається
затверджена в установленому порядку
технічна документація з нормативної
грошової оцінки земельних ділянок, у
встановленому порядку не оскаржувався
та ніким не скасований.

Таким чином, для передачі ОСОБА_1
земельної ділянки в користування та
укладення договору оренди земельної
ділянки йому необхідно подати до ГУ
Держземагенства проект землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
затверджену в установленому порядку
технічну документацію з нормативної
грошової оцінки земельних ділянок.

Частиною другою статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта
владних повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
(вчинені) на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
законом.

Судом також приймається до уваги, що
відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, в суді не підтвердилися обставини
щодо порушення відповідачем прав,
свобод та інтересів позивача, а
стороною позивача не надано суду
належних доказів на підтвердження
позовних вимог.

Таким чином, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог та
відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 11, 17, 71, 72, 158, 160, 162, 163,
186 Кодексу адміністративного
судочинства України та на підставі
статтей 3, 122, 123, 186-1 Земельного кодексу
України, статтей 13, 21, 23 Закону України
«Про оцінку земель», статті 71 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Головного управління
Держземагенства у Волинській області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії, відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 20 жовтня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
С.Ф. Костюкевич