Справа № 2а-1522/5789/11
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/1330/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі суддів:

Мороз В.Ф.

Логвиненко А.О.

Донець О.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_4
на ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Департаменту міського господарства
Одеської міської ради, Комунального
підприємства «Міське агентство з
приватизації житла», за участю третіх
осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування
розпорядження та визнання свідоцтва
недійсним,

встановила:

ОСОБА_4 звернувся до Департаменту
міського господарства Одеської
міської ради, Комунального
підприємства «Міське агентство з
приватизації житла» (далі -
Департамент, КП «Міське агентство з
приватизації житла») з позовом про
скасування розпорядження органу
приватизації від 06.10.1994 року № 49538, яким
квартира АДРЕСА_1 була передана в
спільну приватну власність ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_5, а також про визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житло від 06.10.1994 року на
ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 12 грудня 2011 року позов
задоволено. Скасовано розпорядження
УЖКГ Одеської міської ради № 49538 від
06.10.1994 року та визнано недійсним
свідоцтво про право власності на житло
від 06.10.1994 року на ім'я ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_5.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 05 грудня 2012
року рішення суду першої інстанції
скасовано та прийнято нове рішення.
Провадження у справі в частині закрито
і роз'яснено, що розгляд таких справ
віднесено до компетенції суду
загальної юрисдикції в порядку
цивільного судочинства.
Адміністративний позов ОСОБА_4 до
Департаменту та КП «Міське агентство з
приватизації житла», за участю третіх
осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування
розпорядження залишено без розгляду.

До Вищого адміністративного суду
України надійшла касаційна скарга, в
якій ОСОБА_4 просить, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права,
рішення суду апеляційної інстанцій
скасувати та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

На дану касаційну скаргу надійшло
заперечення ОСОБА_6, у якому останній
рішення суду апеляційної інстанції
вважає таким, що ухвалене із
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, та просить
залишити касаційну скаргу без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 з моменту
народження з 28.07.1979 року разом з
батьками ОСОБА_9 і ОСОБА_5, дідусем
ОСОБА_7 і бабусею ОСОБА_8 проживали і
користувалися АДРЕСА_1.

Розпорядженням УЖКГ Одеської міської
ради від 06.10.1994 р. № 49538, АДРЕСА_1 була
передана в спільну приватну власність
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5

Крім того, судом апеляційної інстанції
було встановлено, що позивач про
порушення свого права на приватизацію
вказаної квартири міг дізнатися ще до
подачі ним до державного нотаріуса
25.05.2005 року заяви про прийняття
спадщини у вигляді 2/3 квартири
АДРЕСА_1, однак, тільки 20.09.2011 року
ОСОБА_4 звернувся до суду з
адміністративним позовом про
відновлення порушеного права, після
того як рішенням Апеляційного суду
Одеської області по цивільній справі №
22ц-11941/2010 від 31 серпня 2010 року на
користь ОСОБА_6 з ОСОБА_5 було стягнуто
грошову суму у розмірі 194 328.,31 грн.

Задовольнивши позов, суд першої
інстанції виходив з того, що права
неповнолітнього на приватизацію були
порушені, а отже підлягають
відновленню.

Скасувавши рішення суду першої
інстанції та закривши провадження у
справі в частині, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що частина
позовних вимог належить до
цивільно-правових відносин. Залишивши
без розгляду іншу частину позовних
вимог, апеляційний суд виходив з
пропуску шестимісячного строку
звернення до суду за захистом прав.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду апеляційної інстанції,
з огляду на наступне.

У відповідності до частини першої
статті 99 КАС України адміністративний
позов може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Згідно частини другої статті 99 КАС
України (в редакції на момент
виникнення правовідносин) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

У відповідності до статті 100 КАС
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Отже, звернувшись до суду у вересні 2011
року та оскаржуючи Розпорядження УЖКГ
Одеської міської ради від 06.10.1994 р. №
49538, ОСОБА_4 пропустив строк звернення
до суду з причин, які не можна визнати
поважними.

Щодо вимог про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на житло,
то такі не підлягають розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, оскільки належать до
цивільно-правових відносин.

Так, відповідно до частини другої
статті 17 КАС України до компетенції
адміністративних судів відносяться, та
підлягають розгляду в порядку
адміністративного судочинства: спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень, а
також спори, які виникають з приводу
укладання та виконання
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом; спори щодо правовідносин,
пов'язаних з виборчим процесом чи
процесом референдуму.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов
правильних висновків, визначивши цей
спір як цивільно-правовий, оскільки в
даному випадку має місце захист права
власності на житло, а не оскарження
рішення суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення, а ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 05 грудня 2012 року - без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення його копії
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянуте Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
В.Ф. Мороз

А.О. Логвиненко

О.Є Донець