Справа № 813/6872/13-а
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р.
Справа № 3423/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 18.02.2014р. по
справі №813/6872/13-а за позовом ОСОБА_1 до
Львівської митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування наказу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу-

В С Т А Н
О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Львівської митниці Міндоходів в якому
з урахуванням заяви про зміну позовних
вимог просив визнати протиправним та
скасувати наказ Львівської митниці
Міндоходів від 20.08.2013 р. № 781-к "Про
звільнення ОСОБА_1Ю.", поновити ОСОБА_1
на посаді старшого державного
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста "Краковець"
Львівської митниці Міндоходів з 20
серпня 2013 року; стягнути з Львівської
митниці Міндоходів на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 21.08.2013 року по час винесення
рішення у справі.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 18.02.2014р. по
справі №813/6872/13-а визнано протиправним
та скасовано наказ Львівської митниці
Міндоходів від 20.08.2013р. № 781-к "Про
звільнення ОСОБА_1Ю.". Поновлено ОСОБА_1
на посаді старшого державного
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста "Краковець"
Львівської митниці Міндоходів.
Стягнуто з Львівської митниці
Міндоходів на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
21.08.2013р. по 18.02.2014 р. в сумі 11222,4 грн.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив відповідач - Львівська
митниця Міністерства доходів і зборів
України, яка покликаючись на неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до безпідставного
задоволення позовних вимог, просить
оскаржувану постанову суду скасувати
та прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог
покликається на те, що працівник не
вправі вимагати поновлення його на
роботі на новоутвореному підприємстві,
якщо він не був переведений на це
підприємство в установленному порядку.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що наказом Державної митної служби
України № 781-к від 20.08.2013 р. звільнено
ОСОБА_1 20 серпня 2013 року з посади
старшого інспектора відділу митного
оформлення № 3 митного поста
"Краковець" Львівської митниці
відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України у
зв'язку з реорганізацією та
скороченням чисельності працівників
Львівської митниці.

Відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України,
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадках: змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Верховний Суд України в п.19 Постанови
Пленуму № 9 від 06.11.92 р. "Про практику
розгляду судами трудових спорів"
зазначив, що розглядаючи трудові спори,
пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП
України, суди зобов'язані з'ясувати, чи
дійсно у відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, ліквідація, реорганізація або
перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників, чи
додержано власником або уповноваженим
ним органом норм законодавства, що
регулюють вивільнення працівника, які
є докази щодо змін в організації
виробництва і праці, про те, що
працівник відмовився від переведення
на іншу роботу або що власник або
уповноважений ним орган не мав
можливості перевести працівника з його
згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи попереджався
він за 2 місяці про наступне
вивільнення.

При реорганізації підприємства або при
його перепрофілюванні звільнення за п.1
ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що у
відповідача мали місце зміни в
організації виробництва і праці,
зокрема, реорганізація, а також те, що
позивача було попереджено за 2 місяці
про наступне вивільнення з роботи.

Частиною 2 статті 40 КЗпП України
установлено, що звільнення з підстав,
зазначених у пунктах 1, 2, 6 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести
працівника, за його згодою, на іншу
роботу.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 49-2 КЗпП
про наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва
і праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації.

Таким чином, виходячи з нормативного
тлумачення статті 40, частин першої та
третьої статті 49-2 КЗпП, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що власник
або уповноважений ним орган одночасно
з попередженням про звільнення у
зв'язку зі змінами в організації
виробництва і праці зобов'язаний
запропонувати працівникові всі наявні
вакантні посади, які він може обіймати
відповідно до своєї кваліфікації.

Колегія суддів зазначає, що позивачу не
пропонувалась інша робота у зв»язку з
відсутністю вакантних посад, які
відповідно до своєї кваліфікації міг
обіймати позивач.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
згідно з штатним розписом Львівської
митниці Міндоходів відповідно до
наказу Львівської митниці Міндоходів
№ 37 від 27.01.2014 р. у відділі митного
оформлення № 3 Митного поста
"Краковець" заплановано 16 посад
старшого державного інспектора, що за
функціональними обов'язками та
посадовою інструкцією є аналогічними
із раніше займаною посадою позивача.
Загальна кількість посад у зазначеному
відділі 30. У штатному розписі
Львівської митниці на 2013 рік,
затвердженого 17.01.2013 р. у відділі
митного оформлення № 3 Митного поста
"Краковець" було передбачено 17 посад
старшого інспектора, всього по відділу
31. У Тимчасовому штатному розписі на 2013
рік Львівської митниці Міндоходів,
введеного в дію з 07.05.2013 р., у відділі
митного оформлення № 3 Митного поста
"Краковець" було передбачено 30 посад, з
яких 16 посад старшого інспектора.

Отже, на переконання колегії суддів,
існували усі передбачені законом
обставини для надання позивачу
пропозицій щодо вакантних посад, які
відповідно до своєї кваліфікації міг
обіймати позивач у Львівській митниці
Міндоходів.

Стаття 42 КЗпП України передбачає, що
при скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці
і кваліфікації перевага в залишенні на
роботі надається: сімейним - при
наявності двох і більше утриманців;
особам, в сім'ї яких немає інших
працівників з самостійним заробітком;
працівникам з тривалим безперервним
стажем роботи на даному підприємстві, в
установі, організації; працівникам, які
навчаються у вищих і середніх
спеціальних учбових закладах без
відриву від виробництва; учасникам
бойових дій, інвалідам війни та особам,
на яких поширюється чинність Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»;
авторам винаходів, корисних моделей,
промислових зразків і
раціоналізаторських пропозицій;
працівникам, які дістали на цьому
підприємстві, в установі, організації
трудове каліцтво або професійне
захворювання; особам з числа
депортованих з України, протягом п'яти
років, з часу повернення на постійне
місце проживання до України;
працівникам з числа колишніх
військовослужбовців строкової служби
та осіб, які проходили альтернативну
(невійськову) службу, - протягом двох
років з дня звільнення їх зі служби.

Колегія суддів погоджується з
твердженнями суду першої інстанції про
те, що під час проведення процедур
визначення рівня кваліфікації
посадових осіб митниці, останні були
поставлені не в рівні умови, так як
одним працівникам, які проходили
тестування і показали незадовільний
результат, надавалась можливість
повторно його пройти, тоді як позивачу
таку можливість не було надано.

Відповідно до посадової інструкції
старшого інспектора відділу митного
оформлення № 3 митного поста
"Краковець" Львівської митниці,
затвердженої начальником Львівської
митниці 03.02.2012 р. та посадової
інструкції старшого державного
інспектора відділу митного оформлення
№ 3 митного поста "Краковець"
Львівської митниці Міндоходів України,
затвердженої начальником Львівської
митниці Міндоходів 28.10.2013 р., в них
передбачені тотожні повноваження за
даними посадами.

Відтак, колегія суддів не вбачає
перешкод для поновлення позивача на
посаді старшого державного інспектора
відділу митного оформлення № 3 митного
поста "Краковець" Львівської митниці
Міндоходів.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції встановлено всі обставини
справи, їм надана належна правова
оцінка, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а постанова відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим не
вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 18.02.2014р. по
справі №813/6872/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник