Справа № 806/2991/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Житомир справа № 806/2991/14

категорія 10.4.1

Суддя Житомирського окружного
адміністративного суду Липа В.А.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Овруцького районного центру
зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення
5436,23 грн.,-

встановив:

У червні 2014 року Овруцький районний
центр зайнятості звернувся до
адміністративного суду з позовом, у
якому просить стягнути з ОСОБА_1 кошти
отримані нею, як допомоги по безробіттю
в розмірі 1002,47 грн. та кошти
відшкодовані Пенсійному фонду в
зв'язку з достроковим виходом на пенсію
в сумі 4433,76 грн., всього 5436,23 грн.

Вимоги мотивує тим, що відповідач
перебувала на обліку в Овруцькому
районному центрі зайнятості, як
безробітна з 03.02.2003 року по 01.08.2003 року
та отримала від них допомогу по
безробіттю в розмірі 1002,47 грн.
Відповідач була ознайомлена з
наслідками порушення порядку
перебування на обліку, як безробітної.
Разом з тим, під час реєстрації в службі
зайнятості відповідач приховала
відомості про те, що була зареєстрована
як приватний підприємець. Таким чином,
кошти виплачені відповідачу центром
зайнятості підлягають поверненню. В
добровільному порядку заборгованість
відповідачем не погашена, а тому
просить стягнути в судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
вчасно та належним чином. Надіслав на
адресу суду клопотання про розгляд
справи без його участі.

Відповідач просив справу розглянути
без його участі, в задоволенні позовних
вимог просив відмовити.

Згідно зі ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.
Якщо таке клопотання заявили всі особи,
які беруть участь у справі, судовий
розгляд справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог виходячи з наступного.

Щодо вимог позовної заяви про
стягнення витрат в сумі 4433,76 грн.,
пов'язаних з достроковим виходом на
пенсію ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Згідно зі абз. 6 частини 1 статті 34
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", Фонд
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття має право:
стягувати відповідно до закону кошти
Фонду, виплачені особам,
зареєстрованим як безробітні, у
вигляді матеріального забезпечення на
випадок безробіття та витрачені на
надання соціальних послуг безробітним
у разі встановлення факту їх отримання
на підставі недостовірних відомостей,
поданих особою.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", видами
забезпечення за цим Законом є:

допомога по безробіттю, у тому числі
одноразова її виплата для організації
безробітним підприємницької
діяльності;

допомога на поховання у разі смерті
безробітного або особи, яка перебувала
на його утриманні.

Частиною 2 статті 7 цього Закону
визначено, що видами соціальних послуг
за цим Законом та Законом України "Про
зайнятість населення" є:

професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях;

профорієнтація;

пошук підходящої роботи та сприяння у
працевлаштуванні, у тому числі шляхом
організації громадських робіт для
безробітних у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України;

надання роботодавцям, які
працевлаштовують громадян, зазначених
у частині першій статті 14 Закону
України "Про зайнятість населення",
компенсації відповідно до статті 26
Закону України "Про зайнятість
населення";

надання роботодавцям - суб'єктам малого
підприємництва, які працевлаштовують
безробітних, компенсації відповідно до
статті 27 Закону України "Про зайнятість
населення";

надання громадянам віком старше 45
років, страховий стаж яких становить не
менше 15 років, ваучера для підтримання
їх конкурентоспроможності шляхом
перепідготовки, спеціалізації,
підвищення кваліфікації за професіями
та спеціальностями для пріоритетних
видів економічної діяльності;

інформаційні та консультаційні
послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

Зазначений перелік видів соціальних
послуг та видів забезпечення є
вичерпним.

У відповідності до ч. 2 ст. 20 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття", виплата пенсій
особам, які достроково вийшли на пенсію
відповідно до Закону України "Про
зайнятість населення", у період до
досягнення ними пенсійного віку
здійснюється в установленому
законодавством України порядку
Пенсійним фондом України за рахунок
коштів, що відшкодовуються Фондом.

Механізм відшкодування витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій особам,
яким вони призначені достроково,
відповідно до Закону України "Про
зайнятість населення" та Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття" до 2013 року було
передбачено Порядком відшкодування
Пенсійному фонду України з Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття витрат, пов'язаних
із достроковим виходом працівників на
пенсію № 331/39 від 06 серпня 2001 року.

Отже, кошти, отримані застрахованою
особою у зв'язку із достроковим виходом
на пенсію, є пенсійними виплатами, а не
соціальною послугою чи видом
забезпечення за Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" та Законом України "Про
зайнятість населення".

Той факт, що відшкодування Пенсійному
фонду України витрат, пов'язаних із
достроковим виходом на пенсію осіб,
зазначених у частині другій статті 20
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття", відбувається за рахунок
коштів Фонду, не змінює правової
природи зазначених виплат.

Зазначена позиція узгоджується з
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною в ухвалі від 20
березня 2014 року у справі № К/9991/49447/12.

Тому підстав для стягнення з ОСОБА_1
витрат в сумі 4433,76 грн., понесених у
зв'язку із достроковим виходом
відповідача на пенсію, на підставі
частини 3 статті 36 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" немає.

Щодо вимог позовної заяви про
стягнення допомоги по безробіттю за
період з 03.02.2003 року по 01.08.2003 року в сумі
1002,47 грн., суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
звернулася до позивача із заявою про
вирішення питання щодо
працевлаштування, надання статусу
безробітного з виплатою допомоги по
безробіттю, відповідно до Законів
України "Про зайнятість населення" та
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття".

Овруцьким районним центром зайнятості
03.02.2003 року відповідачу надано статус
безробітного та призначено допомогу по
безробіттю.

Овруцьким районним центром зайнятості
проведено розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування на випадок безробіття",
Закону України "Про зайнятість
населення", за наслідками якого було
складено Акт від 16.05.2014 року № 237, у
якому зазначено, що відповідач на день
надання статусу безробітного та в
період перебування на обліку була
зареєстрована як приватний
підприємець, що призвело до
незаконного отримання матеріальних
виплат, оскільки як безробітна
відповідач перебувала на обліку з
03.02.2013 року по 05.08.2003 року, а отже
відносилась до зайнятого населення.

За період перебування на обліку
відповідачем отримано допомогу по
безробіттю в сумі 1002,47 грн.

Вказуючи на безпідставність виплати
зазначених коштів, Овруцький районний
центр зайнятості звернувся із позовом
про їх стягнення із ОСОБА_1

Суд не приймає доводи позивача та
зазначає наступне.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 27.08.2014 року
визнано недійсним запис про проведення
державної реєстрації ОСОБА_1 (РНОКПП
НОМЕР_1) як фізичної особи - підприємця.
Визнано недійсною та скасовано
державну реєстрацію ОСОБА_1 (РНОКПП
НОМЕР_1) як фізичної особи - підприємця в
Реєстраційній службі Овруцького
районного управління юстиції
Житомирської області. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області зняти ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) з
обліку як фізичну особу підприємця.

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно зі ч. 1 ст. 255 КАС України,
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

За таких обставин, коли постановою суду
від 27.08.2014 року, яка набрала законної
сили, встановлено, що ОСОБА_1 не
займалася підприємницькою діяльністю,
вчинений запис про її реєстрацію як
фізичної особи-підприємця є
протиправним, то посилання позивача
щодо незаконного отримання
відповідачем допомоги по безробіттю в
зв'язку з реєстрацію як приватного
підприємця є безпідставним.

Інших доказів незаконного отримання
відповідачем допомоги по безробіттю
центром зайнятості суду надано не було.

З огляду на викладене позовні вимоги
Овруцького районного центру
зайнятості є необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 69, 86, 122, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд, який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Суддя
В.А. Липа