Справа № 502/1116/14а
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 502/1116/14а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Маслеников О.А.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Кілійському районі Одеської
області на постанову Кілійського
районного суду Одеської області від 12
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Кілійському районі Одеської
області про визнання відмови
протиправною та зобов'язання вчинити
певні дії щодо призначення пенсії.

В С Т А Н О В И В:

06.05.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Кілійському районі Одеської
області, в якому просила визнати
протиправною відмову відповідача від
28.04.2014 року у переході ОСОБА_2 на пенсію
по інвалідності по Закону України «Про
державну службу» та перерахунок
пенсії; зобов'язати відповідача
призначити ОСОБА_2 згідно до Закону
України «Про державну службу» пенсію
по інвалідності з 04.04.2014 року та
здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Кілійського районного суду
Одеської області від 12.06.2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою
Кілійського районного суду Одеської
області від 12.06.2014 року, Управління
Пенсійного фонду України в Кілійському
районі Одеської області. подало
апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі, апелянт
посилається на те, що Законом України
«Про державну службу» посада судді не
визначена, як посада державного
службовця, а тому в даному випадку
відстані підстави для призначення
позивачці пенсії у відповідності до
вимог вказаного Закону.

На підставі викладеного, апелянтом
ставиться питання про скасування
постанови Кілійського районного суду
Одеської області від 12.06.2014 року та
ухвалення нової постанови про відмову
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть учать у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини:

ОСОБА_2 працювала на посаді судді
Кілійського районного суду Одеської
області в період з 12.06.2000 року по 26.03.2014
року, що підтверджується трудовою
книжкою серії НОМЕР_1.

Постановою Верховної Ради України від
03.04.2014 року за №854-VII, позивач звільнена
з посади судді у зв'язку з неможливістю
виконувати свої повноваження за станом
здоров'я.

Наказом голови Кілійського районного
суду Одеської області за № 7-ос/г від
26.03.2014 року, ОСОБА_2 відраховано зі штату
Кілійського районного суду Одеської
області.

Відповідно до довідки Спеціалізованої
онкологічної медико-соціальної
експертної комісії серії 10 ААВ №579932
від 01.10.2013 року, позивачу встановлена 2
група інвалідності.

04.04.2014 року ОСОБА_2 звернулась до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії.

Листом № 1752 від 28.04.2014 року Управління
Пенсійного фонду України в Кілійському
районі Одеської області відмовило
ОСОБА_2 у призначенні пенсії по
інвалідності відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу». Свою
відмову відповідач мотивував тим, що у
переліку категорій посад державних
службовців, визначених ст. 25 Закону
України «Про державну службу»,
відсутня посада «суддя».

Суд першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку, що
позов є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції та критично
ставиться до позиції відповідача,
стосовно того, що посада судді не
визначена, як посада державного
службовця на підставі наступного:

Особливий статус судді, гарантії його
незалежності визначено Конституцією і
законами України, зокрема Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів».

Відповідно до п.1 ст.5 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами.

Згідно зі ст. 130 Конституції України
держава забезпечує фінансування та
належні умови для функціонування судів
і діяльності суддів.

Статтею 1 Закону України "Про державну
службу" державна служба в Україні
визначена як професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону
посада - це визначена структурою і
штатним розписом первинна структурна
одиниця державного органу та його
апарату, на яку покладено встановлене
нормативними актами коло службових
повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що суддя, на якого поширюється
дія положень статей 1, 2 Закону України
"Про державну службу", є державною
службовою особою, яка здійснює функції
представника державної судової влади
на постійній основі, наділений
повноваженнями здійснювати правосуддя
та одержує суддівську винагороду за
рахунок державних коштів.

Верховний Суд України у постанові від
02.07.2013 року розглядаючи неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції ст.37 Закону України "Про
державну службу" дійшов висновку, що
суддя є державною службовою особою.

Також зазначене підтверджується п. 2
Порядку обчислення стажу державної
служби, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 травня
1994 р. № 283, яким визначаються посади і
органи, час роботи в яких зараховується
до стажу державної служби.

Вказаним Порядком встановлено, що до
стажу державної служби враховується
час роботи, зокрема, на посадах
державних службовців у державних
органах, передбачених у статті 25 Закону
України "Про державну службу", а також
на посадах, віднесених Кабінетом
Міністрів України до відповідної
категорії посад державних службовців;
на посадах суддів, слідчих, прокурорів,
інших службових осіб, яким присвоєно
персональні звання;

Статус судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя. Про це
зазначив Конституційний Суд України в
Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Статтею 46 Конституції України
визначено, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України
"Про державну службу" на одержання
пенсії державних службовців мають
право чоловіки, які досягли віку 62 роки,
та жінки, які досягли пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 70
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 70
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Частиною 6 ст. 37 Закону України "Про
державну службу" встановлено, що пенсія
по інвалідності у розмірах,
передбачених частиною першою цієї
статті, призначається за наявності
страхового стажу, встановленого для
призначення пенсії по інвалідності
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", особам, визнаним
інвалідами I або II групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж державної служби не менше 10
років, а також особам з числа інвалідів
I або II групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

Таким чином, судом як першої, так і
апеляційної інстанції встановлено, що
стаж позивача на посаді судді
становить 13 років; зазначений час
роботи позивача на посаді судді
віднесено до стажу державного
службовця; позивачу встановлена ІІ
група інвалідності, що підтверджується
довідкою Спеціалізованої онкологічної
медико-соціальної експертної комісії
серії 10 ААВ №579932 від 01.10.2013 року;
відповідно до постанови Верховної Ради
України від 03.04.2014 року №854-VII позивач
звільнена з посади судді.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів
вважає, що позивачем дотримано всі
вимоги, встановлені ч. 6 ст. 37 Закону
України «Про державну службу» для
призначення пенсії по інвалідності, а
тому у Управління Пенсійного фонду
України в Кілійському районі Одеської
області були відсутні підстави для
відмови ОСОБА_2 у призначенні пенсії
відповідно до зазначеної статті Закону
України «Про державну службу».

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_2

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Кілійському
районі Одеської області залишити без
задоволення, а постанову Кілійського
районного суду Одеської області від 12
червня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
А.В. Бойко

Суддя:
Т.М. Танасогло

Суддя:
О.В. Яковлєв