Справа № 1622385/13а, 2а/162/966/2013
Суддя: Кузьмич С.М.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 р.
Справа № 876/92/14

Львівський апеляційний
адміністративний суду складі колегії
суддів:

головуючого-судді Кузьмича
С. М.,

суддів Улицького
В. З., Гулида Р. М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові справу за
апеляційними скаргами управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області на постанову Любешівського
районного суду Волинської області від
16 грудня 2013 року у справі № 1622385/13а,
2а/162/966/2013 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області про визнання неправомірними
дій по відмові у перерахунку пенсії,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 2 грудня 2013 року звернувся до
суду із адміністративним позовом в
якому просить зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплату
пенсії відповідно до ст. 56 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (Закон №
796-XII) із збільшенням пенсії на 1 %
заробітку за кожний рік роботи понад
стаж 15 років в межах строку позовної
давності.

Позовні вимоги обґрунтовує вимогами
статі 56 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Любешівського районного
суду Волинської області від 16 грудня 2013
року позов задоволено. Визнано
протиправними дії відповідача та
зобов'язано його провести перерахунок
та виплату пенсії позивачу зі
збільшенням пенсії на 1% заробітку за
кожний рік роботи понад стаж 15 років,
але не вище 75% заробітку.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій покликається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було
застосовано Закон України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Сторони в судове засідання не
з'явились, хоч і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, що не перешкоджає
розгляду справи за їх відсутності в
порядку статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
з 19 листопада 1991 року позивач отримує
пенсію відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Згідно з пунктом 13 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у разі, якщо особа має
право на отримання пенсії, щомісячного
довічного грошового утримання
відповідно до законів України "Про
Кабінет Міністрів України", "Про
державну службу", "Про Національний
банк України", "Про дипломатичну
службу", "Про службу в органах місцевого
самоврядування", "Про прокуратуру", "Про
статус народного депутата України",
"Про статус суддів", "Про судову
експертизу", "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
"Про державну підтримку засобів
масової інформації та соціальний
захист журналістів", Митного кодексу
України, Положення про
помічника-консультанта народного
депутата України та цього Закону,
призначається одна пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання за її
вибором. При цьому різниця між розміром
пенсії, на який має право особа
відповідно до зазначених законодавчих
актів, та розміром пенсії із солідарної
системи відповідно до цього Закону
фінансується за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Відповідно до положень частини 2 статті
56 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», право на пенсію в повному
розмірі мають громадяни, віднесені до
категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи
не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15
років, із збільшенням пенсії на один
процент заробітку за кожний рік роботи
понад встановлений цим пунктом стаж,
але не вище 75 процентів заробітку, а
громадянам, які відпрацювали за
списком № 1, чоловіки - 10 років і більше,
жінки - 7 років 6 місяців і більше - не
вище 85 процентів заробітку.

Таким чином, оскільки позивачка
отримує пенсію, призначену відповідно
до Закону №796-XII, то її збільшення
повинно проводитися згідно норм цього
ж Закону.

У відповідності до статтей 99, 100 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що виноситься
ухвала.

Щодо твердження апелянта, що позивачу
пенсія перерахована відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" то таке є беззмістовним,
оскільки уже проведений перерахунок не
може обмежувати особу у зверненні з
заявами про перерахунок з інших
підстав.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було правильно встановлено
обставини справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому апеляційну скаргу належить
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують рішення суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Любешівському районі Волинської
області залишити без задоволення, а
постанову Любешівського районного
суду Волинської області від 16 грудня 2013
року у справі № 1622385/13а, 2а/162/966/2013 - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20-ти днів з дати складення в
повному обсязі.

Головуючий суддя:
КузьмичС. М.

Судді:
Улицький В. З.

Гулид Р. М.