Справа № 819/1926/14-а
Суддя: Баранюк А.З.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1926/14-a

"07" жовтня 2014 р.

м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі
головуючого судді Баранюка А.З. при
секретарі судового засідання Дудар М.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1;

представника позивача - ОСОБА_2;

представника відповідача - Влізло Т.О.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Лановецької районної державної
адміністрації Тернопільської області
про поновлення на роботі, оплату праці
за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернулася до
Тернопільського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Лановецької районної державної
адміністрації Тернопільської області
про поновлення на роботі, оплату праці
за час вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди у зв'язку із
неправомірним звільненням.

В судовому засіданні позивачка та
представник позивачки позов
підтримали та пояснили, що вона
працювала на посаді начальника відділу
ведення Державного реєстру виборців
апарату Лановецької районної
державної адміністрації
Тернопільської області з вересня 2010
року по 31 липня 2014 року. Розпорядженням
голови Лановецької
райдержадміністрації від 31 липня 2014
року № 64-К вона була звільнена з
вищевказаної посади з 31 липня 2014 року
за ст. 36 п. 1 КЗпП України (за згодою
сторін).

Позивач пояснила, що вона була
звільнена під тиском у зв'язку з тим, що
заяву про звільнення за згодою сторін з
31 липня 2014 року її примусив написати
голова райдержадміністрації ОСОБА_5 23
червня 2014 року. З 18 по 25 липня 2014 року
вона проходила курс стаціонарного
лікування у Лановецькій комунальній
центральній районній лікарні. 25 липня
2014 року вона надіслала у Лановецьку
райдержадміністрацію заяву про
відкликання заяви про звільнення. В
подальшому з 28 липня 2014 року по 01 серпня
2014 року вона перебувала на лікуванні у
Білогірській центральній районній
лікарні Хмельницькій області. Однак
незважаючи на відкликання заяви про
звільнення та перебування на лікуванні
31 липня 2014 року голова
райдержадміністрації видав
розпорядження про її звільнення.

Враховуючи наведене позивачка та
представник позивачки в судовому
засіданні просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила з
підстав наведених у запереченні,
пояснила, що звільнення відбулося
відповідно ьдо вимог трудового
законодавства та просила суд у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача,
представників позивача та відповідача,
дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позов не підлягає до
задоволення, з наступних підстав.

ОСОБА_4 відповідно до розпорядження
голови Лановецької районної державної
адміністрації від 09 вересня 2010 року
була призначена на посаду начальника
відділу ведення Державного реєстру
виборців апарату Лановецької районної
державної адміністрації
Тернопільської області.

Як встановлено з матеріалів справи та
не заперечувалось сторонами в судовому
засіданні, позивачкою, на ім'я голови
райдержадміністрації, була написана
заява про звільнення з займаної посади
за угодою сторін 31.08.2014, згідно п.1 ст.36
КЗпП України.

31 липня 2014 року розпорядженням № 64-К
голови Лановецької
райдержадміністрації вона була
звільнена з вищевказаної посади з 31
липня 2014 року за ст. 36 п. 1 КЗпП України
(за згодою сторін).

Позивачка в судовому засіданні
пояснила, що заява нею була написана 22
липня 2014 року, а раніше 23 червня 2014 року
під тиском голови
райдержадміністрації.

За клопотанням представника позивачки,
судом щодо обставин звільнення
позивачки було допитано як свідків
голову Лановецької районної державної
адміністрації ОСОБА_5 та керівника
апарату райдержадміністрації ОСОБА_6.

У своїх поясненнях ОСОБА_5 пояснив, що
він, отримавши заяву про звільнення
позивачки із загального відділу
апарату районної державної
адміністрації, роти звільнення не
заперечував та передав її у відділ
кадрів для підготовки розпорядження
про звільнення.

У своїх поясненнях ОСОБА_6 пояснив, що
він вважає, що позивачка звільнена з
посади безпідставно, оскільки вона
перебувала на лікуванні та відкликала
свою заяву про звільнення за згодою
сторін, про що він зазначив у Довідці
погодження до розпорядження про
звільнення позивачки, а тому згоди не
виявляла. Де саме, як і коли чинився
тиск на позивачку свідок не пояснив,
оскільки особисто при цьому не був
присутнім.

За таких умов, суд вважає, що дата
написання вказаної заяви не має
значення для вирішення цієї справи та
не відноситься до предмету даного
спору, оскільки не впливає на
правомірність оскарженого
розпорядження, а тому, суд критично
оцінює посилання позивача на те, що це
може свідчити про незаконність її
звільнення.

Обставинами, які можуть мати
відношення до предмету дослідження у
даній справі є те, що заява про
звільнення із займаної посади була
написана власноручно позивачем, а
також, раніше заяви про відкликання
заяви про звільнення. Ці обставини
визнані сторонами в судовому засіданні
та враховуючи вимоги ч.3 ст.72 КАС
України не потребують доказуванню.

Згідно п.1 ч.1 ст.36 Кодексу законів про
працю України підставою припинення
трудового договору є угода сторін.

При припиненні трудового договору за
угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП), на відміну
від звільнення працівника за власним
бажанням (ст.38 КЗпП), можливості
відкликання працівником заяви про
звільнення трудовим законодавством не
передбачено.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами трудових спорів" від 6
листопада 1992 року N 9, судам необхідно
мати на увазі, що при домовленості між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом про
припинення трудового договору за п.1
ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір
припиняється в строк, визначений
сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді про це власника або
уповноваженого ним органу і
працівника.

Як підтверджується матеріалами справи
та не заперечувалось позивачем в
судовому засіданні, ОСОБА_4 написала
заяву про звільнення із займаної
посади за угодою сторін та вказала в
ній термін звільнення 31.07.2014. Таким
чином, підстави та строк звільнення
були обумовлені самою позивачкою у її
заяві.

Зазначені обставини свідчать про те, що
сторони домовились про термін та
підставу припинення трудового
договору і анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді на це як працівника
(позивача) так і уповноваженого органу
(райдержадміністрації).

Проте, згоди на анулювання
домовленості про припинення договору
за угодою сторін районна державна
адміністрація не надала, про що
свідчить як і чинне на час слухання
справи розпорядження відповідача про
звільнення ОСОБА_4, так і самі пояснення
представника відповідача, яка щодо
задоволення позову заперечила.

Стосовно доводів позивачки про те, що
її незаконно звільнили під час
перебування на лікуванні, то
відповідно до ст. 40 КЗпП України не
допускається звільнення працівника з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу в період
його тимчасової непрацездатності (крім
звільнення за пунктом 5 цієї статті), а
також у період перебування працівника
у відпустці.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами трудових спорів" від 6
листопада 1992 року N 9 правила про
недопустимість звільнення працівника
в період тимчасової непрацездатності,
а також у період перебування у
відпустці (ч. 3 ст. 40 КЗпП) стосуються як
передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й
інших випадків, коли розірвання
трудового договору відповідно до
чинного законодавства провадиться з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу.

Однак, суд звертає увагу на те, що
позивачка була звільнена з посади не з
ініціативи власника або
уповноваженого ним органу, а згідно п.1
ч.1 ст.36 Кодексу законів про працю
України за угодою сторін.

Щодо твердження позивачки про те, що
заява про звільнення з роботи була
написана нею під моральним тиском та
погрозами, суд зазначає, що на
підтвердження вказаних обставин нею не
надано жодних належних та допустимих
доказів. Відсутні такі докази і у
матеріалах справи. Зазначена обставина
також не підтверджується показами
свідків.

Таким чином, факти здійснення на
позивачку морального тиску та погроз
щодо її звільнення зі сторони голови
районної державної адміністрації не
підтвердились в процесі розгляду
справи.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить до висновку, що
розпорядження голови Лановецької
районної державної адміністрації від 31
липня 2014 року № 64-К "Про звільнення
ОСОБА_4." винесено правомірно.

Інші доводи позивача не впливають на
правомірність оскарженого рішення
зокрема та на вирішення даного спору в
цілому.

Таким чином, заявлений позов до
задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 158-167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
Лановецької районної державної
адміністрації Тернопільської області
скасування розпорядження голови
Лановецької районної державної
адміністрації від 31 липня 2014 року № 64-к,
поновлення на роботі начальника
віддділу Державного реєстру виборців
Лановецької районної державної
адміністрації, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
моральної шкоди - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строків апеляційного
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо воно не
скасовано, набирає законної сили після
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови підписано 13
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
Баранюк А.З.

копія вірна:

Суддя
Баранюк
А.З.