Справа № 759/12602/14-а
Суддя: Величко Т. О.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/361/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі суду:

Головуючого:
Величко Т.О.

при секретарі:
Самайда А.В.

розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва до
Головного державного виконавця
відділу Примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про накладення штрафу -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у справі звернувся до суду із
адміністративним позовом до
відповідача, посилаючись на те, що на
адресу Управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м.
Києва 11.07.2014 року надійшла постанова
про накладення штрафу від 11.07.2014 року за
невиконання виконавчого листа від
03.06.2011 року №2а-487/09 від 10.10.2013 року.
Позивач вважає, що вказана постанова
винесена без належної перевірки, а
саме: позивач зазначає, що 04.07.2014 року
до позивача надійшла вимога державного
виконавця №514/0 від 01.07.2014 року,
відповіддю позивача від 09.07.2014 за
№11677/11 було повідомлено відповідача
про виконання рішення суду в частині
наданих повноважень, про що свідчить
розписка державного виконавця від
09.07..2014 року. Позивач зазначає, що згідно
постанови Святошинського районного
суду м. Києва по справі №2а-487-109 від
15.09.2009 року було проведено перерахунок
пенсії та нарахована сума до виплати у
розмірі 92739,06 грн. Позивач зазначив, що
15.10.2013 року на адресу позивача надійшла
ухвала про роз»яснення рішення суду
№2а-487-109 від 10.10.2013 року, відповідно до
ухвали позивачем було проведено
перерахунок пенсії з 01.09.2009 року та
донарахована сума у розмірі 38 719,53 грн.,
загальна сума до виплати становить
131458,59 грн. Позивач зазначає, що згідно
Положення про Головне управління
пенсійного фонду України в м.
Києві,затвердженого постановою
Правління пенсійного фонду України від
27.06.2002 року №11-2, виплата пенсії
здійснюється Головним управлінням
Пенсійного фонду України в м. Києві. А
тому позивач в межах своїх повноважень
виконав рішення суду, а тому дії
відповідача є неправомірними та
постанова підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача підтвердив суду обставини
справи та просив суд позов
задовольнити.

В судове засідання належним чином
повідомлений суб»єк оскарження не
з»явився, заяв про поважні причин
неявки до суду не подав, заперечень
проти позову з наданням доказів та
обґрунтувань передбачених ст. 71 КАС
України до суду не подав, а тому суд
вважає про можливість розгляду за
відсутності відповідача на підставі
доказів поданих до матеріалів справи.

Судом встановлено, що згідно 01.07.2014
року відповідач звернувся до позивача
із вимогою, яка була отримана позивачем
04.07.222014 року (а.с.3,4) повідомити про строк
до 10.07.2014 року про виконання рішення
суду по справі №2а-487-1/09 від 10.10.2013 року.
В додаток до цієї вимоги було надіслано
одночасно постанову державного
виконавця про поновлення виконавчого
провадження за виконавчим листом
№2а-481-1 від 15.07.2011 року про накладення
штрафу від 01.07.2014 року.( а.с.33) у розмірі
680 грн.

Судом встановлено, що позивачем на
адресу відповідача (а.с.29) було
надіслано інформацію про виконання
рішення суду в частині повноважень
позивача, та що було отримано
державним виконавцем 09.07.2014 року.

Судом встановлено, що вказана
інформації не була врахована
відповідачем та 11.07.2014 року
відповідачем повторно було надіслано
вимогу та винесено постанову про
накладення штрафу від 11.07.2014 року (
а.с.36,38) у розмірі 1360, 00 грн.

Судом встановлено,що позивач письмово
повідомляв відповідача листами віл
28.05.2014 року ( а.с.40), від 07.06.2012 року ( а.с.41),
що в межах компетенції позивача згідно
Положення про Головне управління
пенсійного фонду України в м.
Києві,затвердженого постановою
Правління пенсійного фонду України від
27.06.2002 року №11-2, виплата пенсії
здійснюється Головним управлінням
Пенсійного фонду України в м. Києві. А
тому позивач в межах своїх повноважень
виконав рішення суду.

Суд вважає дії відповідача
неправомірними щодо накладення штрафу
згідно постанови від 11.07.2014 року, що
оскаржується оскільки на переконання
суду, державний виконавець мав діяти в
межах наданих йому повноважень,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема, державний орган.

Статтею 7 Закону України «Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень»
передбачено, що виконання рішень суду
про зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за якими є державний
орган, державне підприємство, юридична
особа, здійснюється в порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження", з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом. У разі якщо рішення суду,
зазначені в частині першій цієї статті,
не виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов'язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

Частиною 1 статті 263 КАС України
передбачено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Отже, підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення є
обставини, що роблять виконання
судового рішення неможливим.

Таким чином, зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Головний державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві мав право звернутися до суду
про порядок змінити спосіб виконання
рішення із зобов'язання здійснити
виплати на стягнення цих виплат з
Головного Управлінням Пенсійного
фонду України в м. Києві, який згідно
Положення уповноважений на проведення
нарахованих виплат.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки позивачем зобов'язальна
частина рішення про перерахунок пенсії
виконана, заборгованість боржника
перед стягувачем нарахована, але не
виконана з тих підстав, що виплата
пенсії здійснюється Головним
Управлінням Пенсійного фонду України
в м. Києві, а не Управлінням пенсійного
фонду у Святошинському районі м. Києва,
а тому суд дійшов висновку що дії
державного виконавця щодо накладення
штрафу на позивача є передчасним та
необґрунтованим, та таким що не
відповідають чинному законодавству
України

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач не надав заперечення проти
позову. Таким чином, суд дійшов
висновку, що викладені в позовній заяві
доводи позивача є обґрунтованими та
відповідно такими, що підлягають
частково.

Керуючись статтями 9, 69-71, 94, 97, 100,105, 122 ч.
3, 128,158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва до
Головного державного виконавця
відділу Примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови про накладення штрафу -
задовольнити.

Визнати дії відповідача Головного
державного виконавця відділу
Примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
м. Києві Мурихіна С.В. неправомірними та
скасувати постанову про накладення
штрафу від 11.07.2014 року у розмірі1360,00
грн., по виконавчому провадженню №
27878184.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду протягом
десяти днів з часу отримання копії
рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко