Справа № 826/12979/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ”

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві

про

визнання дій протиправними, зобов’язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В судовому засіданні 09 жовтня 2014 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач свого представника не направив.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 09 жовтня 2014 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

У висновку акта перевірки встановлено порушення позивачем вимог пункт у187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено відсутність у ТОВ “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” об’єктів оподаткування по операціям з придбання послуг по суборенді у ТОВ “Грант Тайм” та подальшому по операціях з продажу даних послуг по суборенді на адресу суб’єктів господарювання, перелік яких визначено у додатку №1 до акта перевірки.

Позивач вважає протиправними дії відповідачу по зазначенню в акті перевірки необґрунтованих висновків щодо господарської діяльності ТОВ “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” та дії по коригуванню показників податкової звітності позивач за перевірений період, оскільки вони вчинені за відсутності законодавчих підстав.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав відповідності оскаржуваних дій нормам Податкового кодексу України та зазначив, що дії по зазначенню в акті перевірки будь-яких висновків не порушують прав позивача.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов’язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб’єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов’язки у сфері публічно-правових відносин.

Разом з тим, дії контролюючого органу по зазначенню в акті перевірки тих чи інших висновків не породжують, не змінюють та не припиняють права та обов’язки позивача у сфері публічно-правових відносин, є лише викладенням суб’єктивної думки посадової особи, що здійснила перевірку.

За таких підстав, дії відповідача по зазначенню висновків в акті перевірки та будь-які висновки, викладені в ньому, зокрема про не підтвердження реальності господарських операцій, самі по собі не можуть порушувати права, свободи чи інтереси позивача, а тому, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності ТОВ “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” за період з 01 лютого 2013 року по 28 лютого 2014 року, яке відбулось на підставі акта перевірки, та зобов’язання відновити такі показники суд керується наступним.

Як свідчать обставини справи, інформацію про акт перевірки відповідач вніс до інтегрованої автоматизованої інформаційної системи “Податковий блок” (далі по тексту – АІС “Податковий блок”).

Згідно пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму грошових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань, суми бюджетного відшкодування та/або від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов’язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов’язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що сума грошового зобов’язання, яка зазначається у податковій декларації визначається платником податків самостійно, крім випадків, встановлених статтею 54 Податкового кодексу України.

Як свідчить форма податкової декларації з податку на додану вартість, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 13 листопада 2013 року №678, у рядку 10 платник податків зазначає обсяги придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій; при заповненні рядка 10 платник податку подає також додаток 5 до декларації – “Розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)”, який містить, зокрема інформацію про операції з придбання з податком на додану вартість, які надають право формування податкового кредиту, в розрізі кожного контрагента.

Матеріали справи свідчать, що за період з 01 лютого 2013 року по 28 лютого 2014 року ТОВ “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” подавало до ДПІ у Печерському районі податкові декларації з податку на додану вартість, в яких декларувало відповідні показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, наприклад: за лютий 2013 року позивачем задекларовано податкові зобов’язання на рівні 1 378 483,00 грн. (а.с. 152 т. ІІ) та податковий кредит – 1 222 268,00 грн. (а.с. 154 т. ІІ); за квітень 2013 року позивачем задекларовано податкові зобов’язання на рівні 1 945 354,00 грн. (а.с. 171 т. ІІ) та податковий кредит – 1 770 900,00 грн. (а.с. 171, т. ІІ); за липень 2013 року позивачем задекларовано податкові зобов’язання на рівні 1 574 735,00 грн. (а.с. 196 т. ІІ) та податковий кредит – 1 394 815,00 грн. (а.с. 195 т. ІІ).

З метою встановлення обставин коригування даних податкової звітності судом витребувано у ДПІ у Печерському районі відповідну інформацію.

Відповідач надав суду витяг з АІС “Податковий блок” (скріншот) щодо інформації по результатами автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України за період з 01 лютого 2013 року по 28 лютого 2014 року, з я кого вбачається, що задекларована сума податкового кредиту по відносинам із контрагентом ТОВ “Грант Тайм” за перевірений період, зокрема за лютий, квітень, липень, становить 0 (а.с. 8, 28, 88 т. ІІІ); крім того, відповідачем зазначено про відхилення задекларованих позивачем сум податкових зобов’язань по відносинам позивача із покупцями; тобто, дані, внесені відповідачем до АІС “Податковий блок” на підставі акта перевірки, відрізняються від показників податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” за перевірений період.

Наведене, на думку суду, фактично свідчить, що відповідач змінив дані, задекларовані ТОВ “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період лютий 2013 року – лютий 2014 року та у додатку 5 “Розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)”, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

ДПІ у Печерському районі, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

З урахуванням того, що висновки акта перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість, та, оскільки в АІС “Податковий блок” підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, суд приходить до висновку, що ДПІ у Печерському районі зобов’язана відновити в АІС “Податковий блок” інформацію про задекларовані ТОВ “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” показники у податкових деклараціях з податку на додану вартість за період з 01 лютого 2013 року по 28 лютого 2014 року.

Таким чином позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення змін щодо сум податкового кредиту та податкових зобов’язань ТОВ “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” до інформаційних баз та систем, що використовуються у її діяльності та діяльності інших органів та підрозділів Державної фіскальної служби України, у тому числі до електронної системи “Податковий блок” та інших електронних баз даних, яке відбулось на підставі акта перевірки, оскільки вказані позовні вимоги фактично дублюють позовні вимоги про визнання протиправним дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності ТОВ “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” за період з 01 лютого 2013 року по 28 лютого 2014 року; крім того, позивач не визначив конкретні електронні бази даних органів Державної фіскальної служби України до яких внесено будь-які коригування, та не надав доказів щодо коригування відповідачем даних податкової звітності в інших базах даних, ніж інформаційної системи “Податковий блок”.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Печерському районі не доведено правомірність своїх дій у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з формулювання позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини першої 163 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом строк для подання суб’єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно), є складовою резолютивної частини постанови.

Оскільки дана постанова вимагає від ДПІ у Печерському районі вчинення певних дій, суд вважає за можливе встановити для суб’єкта владних повноважень-відповідача строк для подання звіту про виконання вказаної постанови у п’ять днів з дня набрання нею законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” задовольнити частково.

3. Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві відновити в автоматизованій інформаційній системі “Податковий блок” задекларовані Товариством з обмеженою відповідальністю “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість згідно податкових декларацій з податку на додану вартість за період з 01 лютого 2013 року по 28 лютого 2014 року.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ГРАД ІНВЕСТ РІАЛ ІСТЕЙТ” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень п’ятдесят чотири копійки).

6. Встановити Державній податковій інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві строк у п’ять днів з дня набрання постановою законної сили для подання звіту про виконання постанови.

7. Попередити Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві про можливість застосування заходів, передбачених частиною другою статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко