Справа № 295/12650/14-а
Суддя: Чішман Л. М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у
складі:

головуючого - судді Чішман Л.М.

секретаря Українця Р.Р.

розглянув в відкритому судовому
засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до
Житомирської міської ради про визнання
незаконним та скасування рішення
тридцять шостої сесії шостого
скликання Житомирської міської ради
від 18 червня 2014 року за № 722,-

В С Т А Н
О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Житомирської міської ради про визнання
незаконним та скасування рішення
тридцять шостої сесії шостого
скликання Житомирської міської ради
від 18 червня 2014 року за № 722, при цьому
посилається на те, що 28 квітня 2014 року
ОСОБА_1 звернувся до Житомирської
міської ради з клопотанням про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
орієнтовною площею 0,10 га по АДРЕСА_1 в
м.Житомирі.

14 червня 2014 року Житомирська міська
рада розглянувши на пленарному
засіданні сесії Житомирської міської
ради заяву ОСОБА_1, прийняла рішення
яким відмовила позивачу в задоволенні
заяви та наданні дозволу на розробку
проекту землеустрою. Позивач вважає
вказане рішення незаконним, просить
його скасувати та зобов"язати повторно
розглянути клопотання позивача та
прийняти рішення відповідно до чиного
законодавства.

Позивач подав заяву про розгляд справи
без його участі, позовні вимоги
підтримав та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача подав заяву
про розгляд справи без його участі.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність сторін на підставі наявних
у справі доказів, що відповідає
положенню ст. 128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 28 квітня 2014 року
ОСОБА_1 звернувся до Житомирської
міської ради з заявою про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
орієнтовною площею 0,10 га по АДРЕСА_1 в
м.Житомирі.

Рішенням Житомирської міської ради
від 14 червня 2014 року розглянувши на
пленарному засіданні сесії
Житомирської міської ради заяву ОСОБА_1
подану 28 квітня 2014 року відмовлено в
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою за адресом АДРЕСА_1 в
м.Житомирі, посилаючись на
невідповідність чинному
містобудівному законодавству та
зазначено, що зазначена земельна
ділянка розташована на території
установ відпочинку, де розміщення
малоповерхової та садибної житлової
забудови не передбачено.

Підстави та порядок набуття права на
землю, а також порядок передачі
земельних ділянок визначено у ст.ст. 116,
118 ЗК України.
Із
зазначених норм випливає, що отримання
земельної ділянки у власність або в
користування супроводжується різними
діями зацікавленої особи, прийняттям
відповідних рішень органу місцевого
самоврядування (щодо дачі згоди на
розроблення проекту відведення
земельної ділянки, про затвердження
проекту відведення та про передачу
земельної ділянки).
Статтею 118 ЗК України
передбачено, що громадяни, зацікавлені
в одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання. Проект
відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування. Районна,
Київська чи Севастопольська міська
державна адміністрація або сільська,
селищна, міська рада у місячний строк
розглядає проект відведення та приймає
рішення про передачу земельної ділянки
у власність. У разі відмови органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
заяви без розгляду питання вирішується
в судовому порядку.
В той час,
п. г ч.1 ст. 121 ЗК України, передбачено, що
громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних
ділянок із земель державної або
комунальної власності для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) в містах - не
більше 0,10 гектара.
Захист
прав на земельні ділянки здійснюється
в тому числі шляхом визнання
недійсними актів органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування.
Підставами для визнання
акта недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та ( або)
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов»язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у звязку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів особи.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.
Закон України «Про
місцеві державні адміністрації»
визначає організацію, повноваження та
порядок діяльності місцевих державних
адміністрацій.
Як передбачено п. 34
ст. 26 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», виключно на
пленарних засіданнях міської ради
вирішуються відповідно до закону
питань регулювання земельних відносин.

Аналізуючи
дані норми права позивач має право
безоплатно набути у власність із
земель комунальної власності на
підставі рішення органу місцевого
самоврядування земельну ділянку для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ст. 39 Земельного Кодексу
України ст.ст.3, 12 Закону України „Про
планування і забудову територій"
використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм, регіональних та місцевих правил
забудови.
Генеральним планом
населеного пункту визначаються
допустимі види використання та
забудови територій, а також відповідно
до генеральних планів населених
пунктів міськими радами та їх
виконавчими органами в межах
повноважень, визначених законом,
вирішуються питання щодо вилучення
(викупу), надання у власність чи
користування земельних ділянок.
У відповідності до
ч.7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко - економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно -
територіальних одиниць, проектів
землеустрою щодо впорядкування
територій населених пунктів,
затверджених у встановленому законом
порядку.

В рішенні Конституційного
суду України від 16 квітня 2009 року по
справі №1-9/2009 щодо офіційного
тлумачення положень частини другої
статті 19, статті 144 Конституції
України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від 21
травня 1997 року №280/97-ВР з наступними
змінами, зазначено, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Ненормативні
правові акти органу місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, тому вони не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування є
актами одноразового застосування,
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, тому вони не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Згідно
до ст. 6 КАС України кожному
гарантується право на захист його прав,
свобод та інтересів.

Зі змісту
відповідей Житомирського Управління
містобудування, архітектури та дизайну
міського середовища за №1219/11 від 16
червня 2014 року та Житомирської міської
ради від 18 червня 2014 року за №15/4331
вбачається, що земельна ділянка по
АДРЕСА_1 в м.Житомирі знаходиться на
території, що за функціональним
призначенням належить до території
малоповерхової та садибної житлової
забудови, проте в наданні дозволу
грунтується на тому, що зазначена
земельна ділянка розташована на
території установ відпочинку, де
розміщення малоповерхової та садибної
житлової забудови не передбачено.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України
обставини, які законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.
Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, а також,
враховуючи, що відповідачем не надано
суду належних та достатніх доказів
правомірності винесення рішення № 722
від 18.06.2014 року в частині відмови
позивачу в задоволенні його заяви та
наданні дозволу на розробку проекту
землеустрою, не надано відповідних
доказів про те, що спірна земельна
ділянка розташована на території
установ відпочинку, де розміщення
малоповерхової та садибної житлової
забудови не передбачено, крім того
рішення є неповним, оскільки не
передбачає визначення нумерації
частини ділянки, а визначає АДРЕСА_1 в
м.Житомирі, суд дійшов висновку, що
оспорюване рішення рішення не
грунтується на положеннях
законодавства, в оскаржуваній частині
є незаконним та підлягає до
скасування.

Позовна вимога щодо зобов"язання
Житомирської міської ради повторно
розглянути клопотання позивача та
прийняти рішення відповідно до чиного
законодавства не підлягає до
задоволення оскільки повноваження
Житомирської міської ради визначені
законом, яким встановлено підстави та
порядок набуття права на землю, а також
порядок передачі земельних ділянок.

Враховуючи викладене керуючись ст. ст.
11, 17, п.2 ч.1 ст.18, 86, 104, 159, 162, 163, 167 КАС
України, ст.ст.4, 17,116, 118,121, Земельного
Кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Житомирської міської ради від
18 червня 2014 року в частині відмови в
задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
надання дозволу на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
орієнтовною площею 0,10 га, по АДРЕСА_1 в
м.Житомирі - в повному обсязі, як таке,
що не відповідає вимогам Закону та
порушує права ОСОБА_1.

В решті позовних вимогів відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Богунський районний суд м. Житомира
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї постанови. Постанова суду
набирає законної сили після закінчення
строку для подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
постанова набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: