Справа № 826/16065/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 УХВАЛА
22 жовтня 2014 року м.
Суддя Окружного
адміністративного суду міста Києва
Катющенко В.П., розглянувши позовну
заяву і додані до неї матеріали ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання нечинними
та скасування актів, -
ОСОБА_1 звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
нечинними та скасування актів.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті
107 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя після
одержання позовної заяви з'ясовує,
зокрема, чи немає підстав для
повернення позовної заяви, залишення
її без розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.
З адміністративного позову вбачається,
що позовною вимогою позивача є
визнання нечинними та скасування актів
обстеження матеріально-побутових умов
сім'ї ОСОБА_1 від 08.09.2014, складених
Управлінням праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації за адресами: АДРЕСА_1 та
Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Частиною 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що до адміністративних
судів можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

Згідно частини 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Частиною 1 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій, а також у зв'язку з публічним
формуванням суб'єкта владних
повноважень шляхом виборів або
референдуму.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Враховуючи положення законодавства,
під актом державного чи іншого органу
слід розуміти юридичну форму рішень
цих органів - офіційний письмовий
документ, який породжує певні наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших відносин і має обов'язковий
характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у
контексті положень Кодексу
адміністративного судочинства України
необхідно розуміти як
нормативно-правові акти так і правові
акти індивідуальної дії.

Нормативно-правовий акт - виданий
суб'єктом владних повноважень
документ, який встановлює, змінює чи
припиняє дію обов'язкових правил
поведінки, обмежених в часі, просторі
та за колом осіб, та призначений для
неодноразового застосування.

Правовий акт індивідуальної дії -
виданий суб'єктом владних повноважень
документ, прийнятий з метою реалізації
положень нормативно-правового акта
(актів) щодо конкретної життєвої
ситуації, не містить
загальнообов'язкових правил поведінки
та стосується прав і обов'язків чітко
визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому
він адресований.

Обов'язковою ознакою як
нормативно-правового, так і правового
акту індивідуальної дії є юридичний
характер, тобто обов'язковість його
приписів для відповідного суб'єкта
(суб'єктів), дотримання якої
забезпечується правовими механізмами.

Усі рішення суб'єкта владних
повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що визначені законом.

Водночас, оскаржувані позивачем акти
обстеження матеріально-побутових умов
сім'ї ОСОБА_1 від 08.09.2014, складені
Управлінням праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації, є лише засобом
фіксування певних обставин,
документальним закріпленням висновків
про наявність (відсутність) підстав,
які можуть бути враховані судом
загальної юрисдикції при вирішенні
цивільної справи та для прийняття
відповідного рішення, що має певні
правові наслідки, породжує права та
обов'язки для суб'єкта правовідносин.

З огляду на вищевикладене, оскаржувані
акти обстеження матеріально-побутових
умов сім'ї ОСОБА_1 від 08.09.2014, не можуть
бути визнані актами індивідуальної
дії, що створюють права та обов'язки, і,
відповідно, не є рішенням суб'єкта
владних повноважень в розумінні
Кодексу адміністративного судочинства
України і не може бути предметом
судового оскарження, а є лише думкою
відповідної Комісії, що підлягає
оцінці судом нарівні з іншими доказами
під час розгляду цивільної справи і
заперечення щодо якої можуть бути
висловлені сторонами.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
109 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З урахуванням зазначеного та виходячи
із заявлених позовних вимог, суд вважає
за необхідне відмовити ОСОБА_1 у
відкритті провадження в
адміністративній справі.

Згідно частиною 5 статті 109 Кодексу
адміністративного судочинства України
повторне звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Враховуючи викладене та керуючись
пунктом 1 частини 1 статті 109, статтею 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті
провадження в адміністративній справі.

Копію ухвали про відмову у відкритті
провадження в адміністративній справі
невідкладно надіслати особі, яка
подала позовну заяву.

Попередити позивача, що позовні
матеріали будуть повернуті йому після
закінчення строку для апеляційного
оскарження.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції у порядку та
строки, встановлені ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.П.
Катющенко