Справа № 2а-0870/3296/11; СН/808/23/14
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2014-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2014 року 11 год. 50 хв.Справа №
2а-0870/3296/11 Провадження № СН/808/23/14
м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Р.В.
Сацького,

при секретарі судового засідання А.С.
Ярошенка,

за участю представників:

позивач: ОСОБА_1;

від відповідача: Нідзельська Т.Л.;

Бобровський О.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_4

до: Управління державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Запорізькій області

про: визнання незаконним звільнення з
роботи

ВСТАНОВИВ:

11.05.2011 ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся
до Запорізького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Управління державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Запорізькій
області (далі - відповідач) в якій
просить визнати незаконним звільнення
його з роботи за п. 64 «є» Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ Української РСР за
порушення дисципліни відповідно до
наказу №149 о/с від 21.12.2010 начальника
територіального управління ДПС
України; визнати формулювання причин
звільнення позивача на підставі п. 64
«є» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР за порушення дисципліни та дати
звільнення 21.12.2010 невірним; змінити
дату та формулювання причин звільнення
позивача, вказавши дату звільнення
29.10.2010, а формулювання звільнення: за
власним бажанням, на підставі п. 64 «ж»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ Української
РСР.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22.05.2014 №К/9991/33727/12, постанову
Запорізького окружного суду від 15.08.2011
та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22.12.2011, по справі за позовом ОСОБА_4
до управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області, про визнання
незаконним звільнення з роботи,
скасовано та зазначену справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що на
підставі подання начальника
Дружелюбівського виправного центру №1,
начальником управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у Запорізькій
області видано наказ від 21.12.2010 №149 о/с,
яким звільнено у запас Збройних Сил
України за п. 64 «є» (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (далі -
Положення) старшого лейтенанта
внутрішньої служби ОСОБА_4 (М-100025,
старшого інспектора групи
інтендантського та господарського
забезпечення Дружелюбівського
виправного центру управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Запорізькій області (№1).

Відповідач з позовними вимогами не
погодився з підстав, викладених у
письмових запереченнях. У судовому
засіданні просив суд у задоволенні
позовних вимог відмовити.

На підставі ст. 160 КАС України вступна
та резолютивна частини рішення
проголошені в судовому засіданні
23.09.2014.

Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали та заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працював
на посаді старшого інспектора групи
інтендантського та господарського
забезпечення Дружелюбівського
виправного центру управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань у
Запорізькій області.

29.07.2010 ОСОБА_4 на ім'я начальника
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Запорізькій області був поданий рапорт
про звільнення його з Державної
кримінально-виконавчої служби України
з посади старшого інспектора групи
інтендантського та господарського
забезпечення за власним бажанням.

26.10.2010 на ім'я начальника
Дружелюбівського виправного центру
УДДУ ПВП Запорізької області (№1)
старшим інспектором ГРОС
Дружелюбівського виправного центру
УДДУ ПВП Запорізької області (№1),
майором внутрішньої служби
Бобровським О.В., подано рапорт про те,
що 26.10.2010 ОСОБА_4 на службу не прибув.

29.10.2010 старшим оперуповноваженим ОГ,
старшим лейтенантом військової служби
Донченко О.В., інженером групи І та ГЗ,
лейтенантом військової служби
Матковським Ю.В. та старшим інспектором
по роботі з особовим складом, майором
військової служби Бобровським О.В.
складено акт про те, що ОСОБА_4,
відсутній на роботі більше трьох годин.

29.10.2010 на ім'я начальника
Дружелюбівського виправного центру
УДДУ ПВП Запорізької області (№1)
старшим інспектором ГРОС
Дружелюбівського виправного центру
УДДУ ПВП Запорізької області (№1),
майором внутрішньої служби
Бобровським О.В., подано рапорт про те,
що 29.10.2010 ОСОБА_4 на службу не прибув,
питання щодо передачі матеріальних
цінностей, здачі службової
документації, отримання обхідного
листа ОСОБА_4 не виконані.

19.11.2010 начальником відділу нагляду і
безпеки, старшим лейтенантом
внутрішньої служби Ключ О.А., інженером
групи І та ГЗ, лейтенантом внутрішньої
служби Матковським Ю.В. та секретарем
керівника Федоровою Я.М. складено акт
про те, що ОСОБА_4 з 06.11.2010 по 19.11.2010
відсутній на службі без поважних
причин.

19.11.2010 старшим лейтенантом внутрішньої
служби Щітіковим В.І., заступником
начальника установи з нагляду і
безпеки та оперативної роботи, до групи
по роботі з особовим складом, було
надано листок звільнення від службових
обов'язків через тимчасову
непрацездатність ОСОБА_4 за №000820,
виданого 29.10.2010 Вільнянською ЦРКЛ.
Згідно вказаного листка позивачем
пройдено лікування з 29.10.2010 по 05.11.2010.

За результати службового
розслідування складено висновок від
22.11.2010, відповідно до якого, за
порушення службової дисципліни -
відсутності на службі без поважних
причин з 06.11.2010 по 22.11.2010 ОСОБА_4
позбавлено преміювання на один місяць.
Дні з 06.11.2010 по 22.11.2010 вважати прогулами.

По факту відсутності позивача на
службі в період з 23.11.2010 по 12.12.2010
майором внутрішньої служби
Бобровським О.В., в.о. начальника
сектору по роботі з особистим складом
Дружелюбівського виправного центру
управління ДДУ ПВП у Запорізькій
області (№1) проведено службове
розслідування.

За результатами службового
розслідування складено висновок від
20.12.2010, відповідно до якого вирішено
порушити питання перед кадровою
комісією управління Державного
департаменту у Запорізькій області про
звільнення з ДКВС України ОСОБА_4 за
порушення службової дисципліни. Дні з
23.11.2010 по 20.12.2010 вважати прогулами.

Порядок проходження публічної служби в
органах внутрішніх справ регулюється
Законом України від 20.12.1990 № 565-XII «Про
міліцію», Дисциплінарним статутом ОВС
та Положенням №114.

29.07.2010 ОСОБА_4 на ім'я начальника
Управління Державного департаменту
України з питань виконання покарань у
Запорізькій області був поданий рапорт
про звільнення його з Державної
кримінально-виконавчої служби України
з посади старшого інспектора групи
інтендантського та господарського
забезпечення за власним бажанням.

Відповідно до п. 68 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС, особи
рядового начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніше як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Згідно з Порядком проведення
військово-лікарської експертизи і
медичного огляду військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького
складу в системі МВС України, перед
звільненням зі служби особам рядового
і начальницького складу повинно бути
надане скерування для проведення
медичного огляду.

Від проходження ВЛК ОСОБА_4 відмовився
про що зазначив у своєму рапорті.

Згідно із підпунктом «є» пункту 64
Положення № 114 середнього, старшого і
вищого начальницького складу
звільняються зі служби в запас (з
постановкою на військовий облік) за
порушення дисципліни.

Із змісту наказу начальника ДДУ ПВП
Запорізької області генерал-майора
міліції Тетерука В.В. № 149 о/с від 21.12.2010
«По особовому складу» встановлено, що
дисциплінарний проступок позивача
полягає саме у порушенні дисципліни.

Підставою дисциплінарної
відповідальності є дисциплінарний
проступок, сутність якого полягає у
невиконанні чи неналежному виконанні
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни,
визначення якої наведене у статті 1
цього Статуту (стаття 2 Дисциплінарного
статуту ОВС).

Такими підставами є виключно фактичні
дані, що свідчать про реальну наявність
у діях особи рядового або
начальницького складу органів
внутрішніх справ ознак
дисциплінарного проступку, зокрема
протиправної поведінки, шкідливих
наслідків та причинного зв'язку між ним
і дією (бездіяльністю) порушника
дисципліни.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений статтею 14
Дисциплінарного статуту ОВС, який
визначає, що з метою з'ясування всіх
обставин дисциплінарного проступку,
вчиненого особою рядового або
начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника надання
письмового пояснення.

Службове розслідування в органах
внутрішніх справ - це комплекс заходів,
які здійснюються в межах відомчої
компетенції з метою уточнення причин
та умов, що сприяли вчиненню
дисциплінарного проступку,
встановлення ступеня вини особи, яка
його вчинила. Мета службового
розслідування полягає в тому, щоб
повністю, об'єктивно та всебічно
встановити: обставини (час, місце) і
наслідки правопорушення, з приводу
якого було призначено розслідування;
осіб, винних у правопорушенні, та осіб,
дії чи бездіяльність яких сприяли
негативним наслідкам або створювали
загрозу їх спричинення; наявність
причинного зв'язку між неправомірним
діянням особи, щодо якої призначено
службове розслідування, та його
наслідками; причини правопорушення та
умови, що сприяли правопорушенню;
вимоги законів чи інших
нормативно-правових актів, розпорядчих
документів або службових обов'язків, що
були порушені; ступінь вини кожної з
осіб, причетних до правопорушення, та
мотиви протиправної поведінки
працівника ОВС і його ставлення до
вчиненого.

Відповідно до Закону України «Про
Державну кримінально-виконавчу службу
України», трудові відносини
працівників кримінально-виконавчої
служби регулюються законодавством про
працю, державну службу та укладеними
трудовими договорами. При цьому служба
у Державній кримінально-виконавчій
службі України є державною службою
особливого характеру, на осіб її
рядового і начальницького складу
поширюється порядок і умови
проходження служби, передбачені для
працівників органів внутрішніх справ.
Факт вивчення позивачем «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ» засвідчений 17.04.2007
його особистим підписом у зобов'язанні
перед прийняттям на службу.

Згідно п.3. «Порядку призначення на
посади та звільнення з посад,
присвоєння спеціальних звань
працівникам та особам рядового і
начальницького складу
кримінально-виконавчої системи»,
затвердженого наказом ДДУ ПВП від
16.12.2003 №257, начальник територіального
органу управління Департаменту
призначає на посади та звільняє з
посад особовий склад управління,
відділу, середній та старший
начальницький склад установ виконання
покарань. Оскільки посада яку займав
позивач є номенклатурою начальника
управління ДДУ ПВП України у
Запорізькій області, то його
звільнення мало б відбутися за
спеціальною процедурою - лише на
кадровій комісії Управління та за
наказом начальника Управління, він міг
бути звільненим.

Позивач із органів Державної
кримінально-виконавчої служби України
звільняється вдруге, тому порядок із
процедурою звільнення обізнаний, так
як раніше вже звільнявся.

Крім того на займаній посаді Позивач
являвся матеріально-відповідальною
особою та у нього у підзвіті
знаходилися будівлі масло-цеху, штабу
установи, інші матеріальні цінності,
службова документація. В період з
25.10.2010 по 29.10.2010, тобто, у час коли
необхідно було вирішувати питання про
підготовку до звільнення, в тому числі
передачу майна із-під звіту - ОСОБА_4 на
роботу не з'явився, мотивуючи це
проходженням військово-лікарняної
комісії в поліклініці ГУ МВС України в
м. Запоріжжі.

За період з 25.10.2010 по 19.11.2010 про своє
місцезнаходження позивач до установи
за місцем проходження служби
відомостей не надавав. Лише 19.11.2010
ОСОБА_4 через працівників установи був
наданий листок звільнення від
службових обов'язків через тимчасову
непрацездатність №000820, виданого 29.10.2010
Вільнянською ЦРКЛ, згідно якого він
перебував на лікуванні з 29.10.2010 по
05.11.2010. Після відновлення
працездатності і закриття листка
звільнення позивач не прибув на службу
в зазначений строк. Листок звільнення
від служби своєчасно та особисто не
надав безпосередньому начальнику і не
передав в підрозділ по роботі з
особовим складом.

Відповідач не мав можливості звільнити
Позивача в строк передбачений
законодавством, а саме - не пізніше
29.10.2010 через те, що Позивач не з'являвся
на роботу, чим перешкоджав підготовці
документів на звільнення, а також
Відповідачу стало відомо, що Позивач
перебуває на лікуванні у Вільнянській
районній лікарні.

Отже, без встановлення причин
відсутності Позивача на роботі та
неможливості без його особистої
присутності підготувати документи
необхідні для звільнення, позивач не
мав змоги звільнити ОСОБА_4 29.10.2010.

13.12.2010 ОСОБА_4 прибув на службу в
цивільному одязі. Свою відсутність на
службі до теперішнього часу пояснити
письмово відмовився. В усній формі
зобов'язався в найкоротші строки
надати ксерокопії медичних документів,
що, начебто підтвердять, що весь час
відсутності позивач проходив
військово-лікарняну комісію. 14.12.2010
ОСОБА_4 здійснював передачу-приймання
матеріальних цінностей, що знаходяться
у підзвіті. 16.12.2010 позивач знову
перебував на службі в цивільному одязі.
Службову документацію до канцелярії
установи не здав, акти передачі
матеріальних цінностей не підписав.

За результатами розгляду подання
начальника Дружелюбівського
виправного центру (№1), начальником
територіального управління ДДУ ПВП у
Запорізькій області видано наказ №149
о/с від 21.12.2010 про звільнення ОСОБА_4 у
запас Збройних Сил України на підставі
п.64 «є» «Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ», за
порушення трудової дисципліни.

Підставою для прийняття вказаного
рішення є матеріали службових
розслідувань, проведених
адміністрацією Дружелюбівського
виправного центру за непоодинокими
фактами ухилення Позивача від
виконання своїх службових обов'язків, а
саме:

- рапорт від 26.10.2010 старшого інспектору
по роботі з особовим складом
Дружелюбівського виправного центру №1
майора внутрішньої служби
Бобровського О. В. на ім'я начальника
установи про те, що Позивач на роботі не
з'являється, тому підготувати
документи на його звільнення без його
особистої присутності неможливо;

- рапорт від 29.10.2010 старшого інспектору
по роботі з особовим складом
Дружелюбівського виправного центру №1
майора внутрішньої служби
Бобровського О. В. на ім'я начальника
установи про те, що Позивач на роботі не
з'явився, та про наявність інформації
про перебування ОСОБА_4 на лікуванні у
Вільнянській лікарні;

- акт від 29.10.2010 про відсутність ОСОБА_4
на службі, за підписами трьох
працівників установи;

- акт від 19.11.2010 про відсутність ОСОБА_4
на службі з 06.11.2010 по 19.11.2010, за
підписами трьох працівників установи;

- висновок від 22.11.2010 за матеріалами
службового розслідування по факту
відсутності на службі ОСОБА_4 з 06
листопада по 22.11.2010 без поважних причин
та про обрання виду покарання за
допущене порушення службової
дисципліни - депреміювання;

- акт від 20.12.2010 про відсутність ОСОБА_4
на службі, за підписами трьох
працівників установи;

- висновок від 20.12.2010 за матеріалами
службового розслідування по факту
відсутності на службі ОСОБА_4 з 23.11.2010 по
20.12.2010 без поважних причин та прийняття
рішення про порушення питання перед
кадровою комісією управління ДДУ ПВП
України у Запорізькій області про
звільнення Позивача з ДКВС України за
допущене порушення службової
дисципліни - прогули.

Зазначені матеріали справи,
підтверджують обґрунтованість та
законність звільнення Позивача зі
служби у ДКВС України, а також
дотримання строків накладення
стягнення за порушення дисципліни у
вигляді звільнення, у відповідності до
Закону України «Про Дисциплінарний
статут органів внутрішніх справ
України».

Після звільнення у трудову книжку
ОСОБА_4 був зроблений запис відповідної
форми про його звільнення у
відповідності до п.13 «Інструкції
організації персонального обліку
кадрів в органах і установах системи
виконання покарань», затвердженої
наказом ДДУ ПВП від 20.07.1999 №93. Про
підставу звільнення позивачу було
роз'яснено на кадровій комісії
управління ДДУ ПВП у Запорізькій
області.

Отже в позовній заяві Позивач
безпідставно заявляє, що підставу
свого звільнення він не знав та його
трудова книжка не містить даних про
його звільнення.

За фактом відсутності на службі ОСОБА_4
з 06.11.2010 по 20.12.2011 були проведені
службові розслідування та складені
акти (копії яких знаходяться в
матеріалах справи) із засвідченням
його не з'явлення на роботі. Як
зазначено в Актах - ОСОБА_4 від дачі
письмових пояснень відмовився. Дані
факти були доведені до відома
начальника установи.

У відповідності до вимог ст.14 «Порядок
накладання дисциплінарних стягнень»
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 № 3460-IV - «Небажання порушника
надавати пояснення не перешкоджає
накладенню дисциплінарного
стягнення».

За результатами розгляду подання
начальника Дружелюбівського
виправного центру (№1), начальником
територіального управління ДДУ ПВП у
Запорізькій області видано наказ №149
о/с від 21.12.2010 про звільнення ОСОБА_4 у
запас Збройних Сил України на підставі
п.64 «є» «Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким
складом органів внутрішніх справ», за
порушення трудової дисципліни. Рішення
приймалося колегіально кадровою
комісією Управління за присутності
ОСОБА_4 (про що позивач підтвердив у
судовому засіданні під час розгляду
справи судом першої інстанції). Про
зміст та підставу звільнення позивачу
було роз'яснено особисто на кадровій
комісії управління ДДУ ПВП у
Запорізькій області.

У трудову книжку ОСОБА_4 був зроблений
запис встановленої форми про його
звільнення у відповідності до п.13
«Інструкції організації персонального
обліку кадрів в органах і установах
системи виконання покарань»,
затвердженої наказом ДДУ ПВП від 20.07.1999
№93 (витяг із Наказу №93 із зразком
правильного заповнення трудової
книжки знаходиться в матеріалах
справи).

Вимоги Позивача, щодо зміни дати його
звільнення з 21.12.2010 на 29.10.2010, тобто у час
його непрацездатності (згідно листка
звільнення від службових обов'язків
ОСОБА_4 через тимчасову
непрацездатність №000820, виданий 29.10.2010
Вільнянською ЦРКЛ, що підтверджує
перебування позивача на лікуванні з
29.10.2010 по 05.11.2010), необґрунтованими та
такими, що суперечать вимогам чинного
законодавства України, оскільки у
відповідності до ст.40 Кодексу законів
про працю України, «не допускається
звільнення працівника з iнiцiативи
власника або уповноваженого ним органу
в період його тимчасової
непрацездатності», а тому із
зазначених причин не підлягають
задоволенню.

Крім того, після відновлення
працездатності і закриття листка
звільнення Позивач повинен був
з'явитись на роботу, але не прибув на
службу в зазначений строк. Листок
звільнення від служби своєчасно та
особисто не надав безпосередньому
начальнику і не передав в підрозділ по
роботі з особовим складом.

Відповідно до Закону України «Про
Державну кримінально-виконавчу службу
України» трудові відносини
працівників кримінально-виконавчої
служби регулюються законодавством про
працю, державну службу та укладеними
трудовими договорами. При цьому служба
у Державній кримінально-виконавчій
службі України є державною службою
особливого характеру, на осіб її
рядового і начальницького складу
поширюється порядок і умови
проходження служби, передбачені для
працівників органів внутрішніх справ.
Тобто звільнення позивача без його
присутності на роботі відбутися не
могло, так як звільнення осіб рядового
і начальницького складу Державної
кримінально-виконавчої служби України
відбувається за спеціальною
процедурою.

Крім того, питання звільнення осіб, з
посади яку займав Позивач,
врегульоване спеціальним
законодавством, положення ч.3 ст.38 КЗпП
України до даних правовідносин не
можуть бути застосовані, тобто права у
визначений працівником строк
розірвати трудовий договір за власним
бажанням, якщо власник або
уповноважений ним орган не виконує
законодавство про працю, умови
колективного чи трудового договору у
Позивача не було.

Отже, звільнення осіб рядового і
начальницького складу Державної
кримінально-виконавчої служби України
відбувається за спеціальною
процедурою, передбаченою «Порядком
призначення на посади та звільнення з
посад, присвоєння спеціальних звань
працівникам та особам рядового і
начальницького складу
кримінально-виконавчої системи»,
затвердженого наказом ДДУ ПВП від
16.12.2003 №257.

Згідно п.3. «Порядку…», начальник
територіального органу управління
Департаменту призначає на посади та
звільняє з посад особовий склад
управління, відділу, середній та
старший начальницький склад установ
виконання покарань. Оскільки посада
яку займав позивач є номенклатурою
начальника управління ДДУ ПВП України
у Запорізькій області то лише на
кадровій комісії Управління за наказом
начальника Управління він повинен був
бути звільненим. Тим більше позивач
раніше вже звільнявся із органів
Державної кримінально-виконавчої
служби України, тож процедуру
звільнення проходив та знає його
порядок.

Натомість, за період з 25.10.2010 по 19.11.2010
про своє місцезнаходження позивач до
установи за місцем проходження служби
відомостей не надавав. Лише 19.11.2010
ОСОБА_4 через працівників установи був
наданий підтверджуючий документ його
відсутності за період з 29.10.2010 по 05.11.2010.

Згідно п.4. ст.40 Кодексу законів про
працю України, прогулом вважається
відсутність на роботi бiльше трьох
годин протягом робочого дня без
поважних причин.

Крім того Позивач не має чіткої позиції
щодо обґрунтування своїх дій. Під час
судових розглядів справи Позивач
зазначав, що «його відсутність на
роботі (з 06.11.2011 по 20.12.2011) погоджувалась
із керівництвом. А потім заявляв, що
«його невихід на роботу після
сплинення тримісячного терміну
підтверджував його бажання
звільнитися». Тим самим він
підтверджує особисто свою відсутність
за зазначений період на роботі. Але той
факт, що він надав до установи 19.11.2011
листок про звільнення від службових
обов'язків через тимчасову
непрацездатність №000820, виданий 29.10.2010
Вільнянською ЦРКЛ, (перебував на
лікуванні з 29.10.2010 по 05.11.2010) засвідчує,
що Позивач усвідомлював
протиправність своїх дій (відсутність
на роботі) та намагався їх
обґрунтувати.

Також, на свою скаргу від 03.12.2010 до
управління ДДУ ПВП у Запорізькій
області про не вирішення питання щодо
його звільнення за власним бажанням,
ОСОБА_4 отримував відповідь від 16.12.2010
№1/15-Н-281 про неможливість вирішення
цього питання у зв'язку з його
небажанням своєчасно передати
службову документацію та матеріальні
цінності із-за відсутності його ж на
роботі без поважних причин.

Позивачем після його звільнення було
надане, в якості підстави для зміни
формулювання причин звільнення,
Свідоцтво про хворобу №576/с від 22.12.2010
на ім'я ОСОБА_4 На думку ОСОБА_4 дане
Свідоцтво свідчило про поважні причини
його не з'явлення для проходження
служби.

Відповідно до змісту Свідоцтва про
хворобу, Позивач розпочав проходження
військово-лікарської комісії ГУ МВС
України в Запорізькій області 03.09.2010,
обстеження ВЛК ОСОБА_4 проводилося
амбулаторно.

Згідноп.1.9. «Порядку проведення
військово-лікарської експертизи і
медичного огляду військовослужбовців
та осіб рядового і начальницького
складу в системі МВС України (*)»,
затвердженого наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 06.02.2001 №85,
за потреби ВЛК направляє певну особу
на стаціонарне або

амбулаторне обстеження до
лікувально-профілактичного закладу.

Свідоцтво про хворобу №576/с від 22.12.2010
має дані: згідно п. 8 «короткий анамнез»:
При звільненні зі служби обстеження
проведене амбулаторно.

Про проведення амбулаторного, а не
стаціонарного обстеження, яке вимагає
постійної присутності ОСОБА_4, свідчать
записи у свідоцтві про хворобу.

На проходження діагностичних процедур
та здачу аналізів позивач витратив 10
днів, а поважності причин відсутності
на службі з 06.11.2010 р по 22.11.2010 та з 23.11. 2010
по 12.12.2010. Позивачем не доведено та не
підтверджено.

Крім того, зазначене Свідоцтво про
хворобу не може вважатися документом,
що підтверджує поважність причин
відсутності Позивача на роботі,
оскільки не є листком звільнення від
службових обов'язків через тимчасову
непрацездатність.

Оскільки, Позивач, перебуваючи на
службі, допустив прогули без поважних
причин, управління ДДУ ПВП у
Запорізькій області правомірно
скористалося своїм правом на його
звільнення за порушення дисципліни з
урахуванням тяжкості проступку,
обставин, за яких його скоєно,
ставлення особи до виконання
службових обов'язків.

Отже, за наявності зазначених обставин,
суд вважає звільнення ОСОБА_4 21.12.2010
проведено на законних підставах та у
відповідності до чинного
законодавства України.

Керуючись статтями 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволені позовних вимог ОСОБА_4
відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/
Р.В. Сацький

З оригіналом згідно

Постанова не набрала законної сили

Суддя Р.В.
Сацький