Справа № 2а-1894/11/1227
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 року м. Київ
К/9991/88441/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області про
зобов'язання вчинити дії, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу
Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 21 квітня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2011 року, -

у с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року позивач звернувся з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м. Сєвєродонецьку Луганської
області (далі ПФУ) про зобов'язання
прийняти звітність за довільною формою
з поясненнями, поданими 13 березня 2011
року, у відповідності до п.п. 4.4.2 п. 4.4
статті 4 Податкових роз'яснень Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетними та державними цільовими
фондами» та п. 46.4 статті 46 Податкового
кодексу України.

Ухвалою судді Сєвєродонецького
міського суду Луганської області від 21
квітня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2011 року, позовну заяву повернуто
ОСОБА_4, на підставі пункту 6 частини 3
статті 108 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки дана
справа не підсудна місцевому суду, як
адміністративному.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить
оскаржувані рішення суду скасувати, а
справу направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву суди
попередніх інстанцій на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що справу не
належить розглядати місцевим
загальним судом як адміністративним,
оскільки така за своєї предметною
підсудністю належить до розгляду
окружному адміністративному суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції - публічно-правовий спір, у
якому хоча б однією зі сторін є орган
виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Відповідно частини 1 та пункту 1 частини
2 статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
правовідносини, що виникають у зв'язку
з здійсненням суб'єктом владних
повноважень владних управлінських
функцій.

Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи актів
індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Статтями 18, 19 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено предметну і територіальну
підсудність адміністративних справ.

Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України, місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

У відповідності до частини 2 статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України окружним адміністративним
судам підсудні адміністративні справи,
у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, їх посадова чи службова особа,
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Як убачається з матеріалів справи спір
сторін за своєю суттю зводиться до
зобов'язання УПФ, як суб'єкта владних
повноважень наділеного певними
управлінськими функціями, вчинити дії
з прийняття певної податкової
звітності позивача.

Так, у відповідності з пунктами 1, 7
Положенням про Пенсійний фонд України,
затвердженим Указом Президента
України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011 Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра соціальної
політики України. Пенсійний фонд
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи.

Тобто з урахуванням наведеного
законодавства та суті заявлених
позовних вимог слід дійти висновку, що
відповідач у справі - Управління
Пенсійного фонду України в м.
Сєвєродонецьку Луганської області є
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, суб'єктом
владних повноважень і вирішуючи
питання щодо прийняття спірної
податкової звітності позивача,
здійснює свої владні управлінські
функції у сфері публічних
правовідносин.

Відповідно позовні вимоги ОСОБА_4 є
також публічно-правовими, а тому їх
належить розглядати в порядку,
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства України
судом адміністративної юрисдикції, з
дотриманням правил предметної та
територіальної підсудності.

При цьому, посилання позивача, на
пункт 3 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки дана норма
визначає порядок оскарження дій або
бездіяльності посадових чи службових
осіб місцевих органів виконавчої
влади, до яких відповідач не належить.

Отже, з урахуванням частини 2 статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України, за предметною підсудністю
справу слід розглядати окружним
адміністративним судом.

Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку щодо
повернення позову, застосувавши
наслідки порушення правил підсудності
адміністративної справи, зокрема пункт
6 частини 3 статті 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Виходячи з наведеного, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, а тому підстав
для їх скасування колегія суддів не
вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Сєвєродонецького міського суду
Луганської області від 21 квітня 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 листопада
2011 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало