Справа № 826/10814/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
інстанції: Кузьменко В.А.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Літвіної Н.М.

Суддів:
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі:
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Департаменту містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація) на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05 вересня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Обслуговуючого кооперативу «ЖБК-1» до
Департаменту містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація) про
визнання протиправним рішення в
частині,-

В С Т А Н О В И В:

ОК «ЖБК-1» звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Департаменту містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація) про
визнання протиправним рішення в
частині.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 05
вересня 2014 року - позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано
абзаци перший та шостий пункту 12
Містобудівних умов та обмежень
забудови земельної ділянки по вул. Отто
Шмідта, 9-11 у Шевченківському районі м.
Києва, що надані 01 квітня 2014 року
Департаментом містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) ОК
«ЖБК-1».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач - Департамент
містобудування та архітектури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація), звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Департаментом містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація) 01
квітня 2014 року надано ОК «ЖБК-1»
Містобудівні умови та обмеження
забудови земельної ділянки по вул. Отто
Шмідта, 9-11 у Шевченківському районі
міста Києва.

В абзаці першому пункту 12
Містобудівних умов та обмежень,
виданих Обслуговуючому кооперативу
«ЖБК-1», вказано про необхідність
узгодити проекту документацію у
Головному управлінні охорони
культурної спадщини виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) та Державної служби
Міністерства культури України, у
зв'язку із тим, що ділянка проектування
потрапляє в зону охоронюваного
ландшафту (а. с. 6).

В абзаці шостому пункту 12 зазначених
вище Містобудівних умов та обмежень
вказується на необхідність позивачу
надати проект на розгляд та узгодження
до відповідних спеціально
уповноважених органів охорони
культурної спадщини (а. с. 7).

Між тим, на думку апелянта Містобудівні
умови та обмеження в частині наведених
пунктів не відповідають вимогам
закону, оскільки відповідно до
положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про
архітектурну діяльність» проектна
документація на будівництво об'єктів
не підлягає погодженню органами
охорони культурної спадщини в зв»язку
з чим вони звернулися до суду за
захистом своїх прав та законних
інтересів.

Згідно до п. 3.4.5 додатку 1 розпорядження
Київської міської державної
адміністрації № 979 від 17 травня 2002 року
вул. Отто Шмідта входить до зони
охоронюваного ландшафту.

Межі зон охоронюваного ландшафту в м.
Києві визначені розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації № 979 від 17 травня 2002 року
«Про внесення змін та доповнень до
рішення Виконкому Київської міської
Ради народних депутатів № 920 від 16
липня 1979 року «Про уточнення меж
історико-культурних заповідників і зон
охорони пам'яток історії та культури в
м. Києві».

Зона охоронюваного ландшафту
відповідно до ст. ст. 1 та 32 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» - є зоною охорони пам'ятки, що
встановлюється навколо пам'ятки з
метою захисту традиційного характеру
середовища окремих пам'яток,
комплексів (ансамблів) і в межах якої
діє спеціальний режим.

Відповідно до п. 10.2 додатку 2 до
розпорядження Київської міської
державної адміністрації № 979 від 17
травня 2002 року -
архітектурно-планувальне завдання
(містобудівні умови та обмеження
забудови земельної ділянки) в межах зон
охорони включає вимоги і умови щодо
охорони пам'яток історії та культури,
історичного середовища.

Згідно до п. 13 додатка 2 до
розпорядження Київської міської
державної адміністрації № 979 від 17
травня 2002 року, яким визначено статус
історико-культурних заповідників і зон
охорони пам'яток історії та культури на
території м. Києва, зазначено, що в
зонах охоронюваного природного
ландшафту не дозволяється будь-яке
будівництво, що негативно впливає на
характер ландшафту.

Відповідно до п. 3.4.3.5 ДБН Б.2.2- 2- 2008 - у
місцях традиційної забудови можливе
зведення окремих нових будівель та
реконструкція існуючих, які не
порушують цінних природних, історичних
та пейзажних якостей ландшафту, що
охороняються.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» - фізична або юридична
особа, яка подала виконавчому органові
сільської, селищної, міської ради або у
разі розміщення земельної ділянки за
межами населених пунктів - районній
державній адміністрації заяву про
намір щодо забудови земельної ділянки,
що перебуває у власності або
користуванні такої особи, повинна
одержати містобудівні умови та
обмеження для проектування об'єкта
будівництва.

За правилами ч. ч. 3-7 ст. 29 даного Закону
містобудівні умови та обмеження
надаються відповідними спеціально
уповноваженими органами
містобудування та архітектури на
безоплатній основі.

Спеціально уповноважений орган
містобудування та архітектури
визначає відповідність намірів щодо
забудови земельної ділянки вимогам
містобудівної документації на
місцевому рівні.

До містобудівних умов та обмежень
можуть включатися вимоги щодо
архітектурних та інженерних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону - суб'єкти
містобудування зобов'язані
додержуватися містобудівних умов та
обмежень під час проектування і
будівництва об'єктів.

Порядком надання містобудівних умов та
обмежень забудови земельної ділянки,
їх склад та зміст, затвердженого
наказом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України № 109 від 07 липня 2011 року
передбачено, що до складу
містобудівних умов та обмежень
забудови земельної ділянки входять
планувальні обмеження (зони охорони
пам'яток культурної спадщини, зони
охоронюваного ландшафту, межі
історичних ареалів, прибережні захисні
смуги, санітарно-захисні та інші
охоронювані зони) та вимоги щодо
охорони культурної спадщини з
урахуванням положень Закону України
«Про охорону культурної спадщини».

Відповідно до Порядку розроблення
проектної документації на будівництво
об'єктів, затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 45 від 16 травня
2011 року - проектна документація на
будівництво об'єктів розробляється з
урахуванням вимог містобудівної
документації, вихідних даних на
проектування та дотриманням вимог
законодавства, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Текстова частина містобудівних умов та
обмежень містить розділи: «Загальні
дані» та «Містобудівні умови та
обмеження забудови земельної ділянки»
до яких не включаються вимоги про
погодження проектів об'єктів
будівництва, а вимоги щодо охорони
культурної спадщини мають
встановлюватись відповідно до
положень Закону України «Про охорону
культурної спадщини».

Статтями 5, 6 Закону України «Про
охорону культурної спадщини»
передбачено, що до повноважень
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
охорони культурної спадщини та до
повноважень органу охорони культурної
спадщини Київської міської державної
адміністрації належить погодження
проектів архітектурних перетворень,
тобто проектів будівництва.

Згідно до ч. ч. 2, 3 ст. 32 Закону України
«Про охорону культурної спадщини» - з
метою захисту традиційного характеру
середовища населених місць вони
заносяться до Списку історичних
населених місць України.

Список історичних населених місць
України за поданням центрального
органу виконавчої влади у сфері
охорони культурної спадщини
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Межі та режими використання історичних
ареалів населених місць, обмеження
господарської діяльності на
територіях історичних ареалів
населених місць визначаються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, відповідною
науково-проектною документацією, яка
затверджується центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
охорони культурної спадщини, або
уповноваженими ним органами охорони
культурної спадщини.

На охоронюваних археологічних
територіях, у межах зон охорони
пам'яток, історичних ареалів населених
місць, занесених до Списку історичних
населених місць України, забороняються
містобудівні, архітектурні чи
ландшафтні перетворення, будівельні,
меліоративні, шляхові, земляні роботи
без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про
охорону культурної спадщини» - з метою
захисту об'єктів археології, у тому
числі тих, що можуть бути виявлені,
проекти землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у випадках,
передбачених Земельним кодексом
України, погоджуються органами охорони
культурної спадщини.

Крім того, пунктом 3.4.3.8 ДБН Б.2.2-2-2008
Склад, зміст, порядок розроблення,
погодження та затвердження
науково-проектної документації щодо
визначення меж та режимів використання
зон охорони пам'яток архітектури та
містобудування, затверджених наказом
Мінрегіонбуду України від 11 червня 2008
року № 249 передбачено, що всі роботи в
зоні охоронюваного ландшафту
здійснюються лише після розроблення
історико-містобудівних обґрунтувань і
за проектами, погодженими з органами
охорони культурної спадщини та
відповідними органами з питань
містобудування і архітектури.

Дані будівельні норми визначають
вимоги до складу, змісту, порядку
розроблення, погодження та
затвердження науково-проектної
документації щодо визначення меж та
режимів використання зон охорони
пам'яток архітектури та
містобудування. Вимоги цих норм є
обов'язковими для дотримання
юридичними і фізичними особами -
суб'єктами архітектурної та
містобудівної діяльності незалежно
від форм власності.

Виходячи з аналізу вказаних норм
колегія суддів приходить до висновку,
що посилання суду першої інстанції на
ст. 7 Закону України «Про архітектурну
діяльність», якою передбачено, що
проектна документація на будівництво
об'єктів, розроблена відповідно до
містобудівних умов та обмежень
забудови земельної ділянки, не
підлягає погодженню з відповідними
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування, органами
охорони культурної спадщини, державної
санітарно-епідеміологічної служби і
природоохоронними органами, як на
підставу для задоволення
адміністративного позову є
необгрунтованою.

Норми Закону України «Про охорону
культурної спадщини» є спеціальними по
відношенню до Закону України «Про
архітектурну діяльність», оскільки
визначають особливості розроблення
проектної документації на будівництво
об'єктів, які знаходяться в зоні
охорони культурної спадщини.

Отже, Департамент містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація),
включивши до містобудівних умов та
обмежень, наданих ОК «ЖБК-1» для
будівництва житлового будинку,
господарських будівель і споруд по вул.
Отто Шмідта, 9-11 у Шевченківському
районі м. Києва, вимоги щодо охорони
культурної спадщини, діяв виключно в
межах та у спосіб, що передбачені
чинним законодавством у сфері
містобудування та архітектури, з метою
збереження зони охоронюваного
ландшафту, оскільки режим зони
охоронюваного ландшафту, яка виконує
консерваційну роль, має забезпечувати
охорону природного та переважно
природного оточення пам'ятки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту
містобудування та архітектури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація) - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05 вересня 2014 року -
скасувати та постановити нову.

В задоволенні адміністративного
позову Обслуговуючого кооперативу
«ЖБК-1» до Департаменту містобудування
та архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація) про
визнання протиправним рішення в
частині - відмовити.

Стягнути з Обслуговуючого кооперативу
«ЖБК-1» на користь держави судовий збір
у розмірі 109, 62 грн.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку та строки,
встановлені статтею 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Літвіна Н.М.

Судді
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст постанови виготовлений 21
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя

Літвіна Н. М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.