Справа № 2-а-9793/10/2218
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а-9793/10/2218
Головуючий у 1-й інстанції: Логінова С.М.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Смілянець Е. С.

судді: Залімський І. Г. Сушко О.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці, соціального захисту
населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради на постанову
Хмельницького міськрайонного суду
Хмельницької області від 22 грудня 2010
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління праці,
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради про перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2010 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
протиправними та стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007-2009.

Постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 22.12.2010 року позовні вимоги
задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції від
22.12.2010 року та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання учасники процесу не
з'явилися. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі неприбуття жодної з
осіб, які беруть участь у справі, у
судове засідання, хоча вони були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції скасуванню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок аварії на ЧАЕС, категорії 1,
інвалідом 3 групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Статтею 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інваліду 3 групи передбачена щорічна
допомога на оздоровлення у розмірі 4
мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів зазначає, що
вищевикладені приписи статті 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в редакції
станом на 05.07.2007 року є чинними, та на
час спірних правовідносин не
зупинялись та не змінювались іншими
нормативно-правовими актами.

Постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року
всупереч Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (яким встановлено розмір
щорічної допомоги як величину, кратну
до розміру мінімальної заробітної
плати, визначеної Законом на час
здійснення виплати) встановлено
конкретні розміри такої допомоги в
твердій грошовій сумі й, зокрема,
інвалідам 3 групи, категорії 1.

Відповідач при нарахуванні позивачу
щорічних виплат на оздоровлення
керувався Постановою Кабінету
Міністрів України "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005
року № 562 та виплатив позивачу суму
допомоги на оздоровлення в меншому
розмірі ніж це передбачено
вищевказаним Законом, у зв'язку з чим
його право підлягає захисту у спосіб,
встановлений Конституцією та чинним
законодавством України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 9 КАС
України, суд при вирішення справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

З огляду на наведене судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позивач має право
на виплату щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007-2009 рік в розмірі,
передбаченому Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Однак, колегія суддів не може
погодитись із висновком суду першої
інстанції щодо зобов'язання
відповідача провести нарахування та
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат, відповідно до ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за 2007-2009 роки, виходячи із наступного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Позивач звернувся до суду 07.12.2010 року,
при цьому в адміністративному позові
просив поновити пропущений строк
звернення до суду, зобов'язати
відповідача провести нарахування та
виплату позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007-2009 роки в розмірі 4
мінімальних заробітних плат,
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" . При цьому
судом першої інстанції, клопотання про
поновлення строків на звернення до
суду, не було розглянуто відповідно до
вимог ст.100 КАС України.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції необґрунтовано та
безпідставно поновлено строк на
звернення до суду позивачу, так як
позивач повинен був дізнатися про
порушення свого права, при виплаті йому
відповідачем щорічної допомоги на
оздоровлення. А тому, суд першої
інстанції зобов'язаний був керуватись
положеннями ст.99, 100 КАС України, та
залишити адміністративний позов,
поданий поза межами шестимісячного
строку на звернення до суду, без
розгляду.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а
адміністративний позов про стягнення
недоплаченої щорічної допомоги на
оздоровлення за 2007-2009 роки - залишенню
без розгляду.

Керуючись ст.ст. 155, 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 199,
203, 205, 206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління праці,
соціального захисту населення і
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради, - задовольнити частково.

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області від 22 грудня 2010 року, у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці, соціального захисту
населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради про
перерахунок пенсії, - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці, соціального захисту
населення і охорони здоров'я
Хмельницької міської ради про
перерахунок пенсії, - залишити без
розгляду.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.