Справа № 822/2777/14
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/2777/14
Головуючий у 1-й інстанції: Польовий
Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Загороднюка А.Г.

секретар судового засідання: Марцісь
Ю.А.

за участю представників сторін:

Представника відповідача: Подлюк Г.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Красилівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
07 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до
Красилівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області про скасування податкового
повідомлення-рішення , -

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- позивач, ФОП ОСОБА_3) звернулась до
Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Красилівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області (далі - відповідач) про
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 13.06.2014
року.

Відповідно до постанови Хмельницького
окружного адміністративного суду від 07
серпня 2014 року адміністративний позов
задоволено, а саме: скасовано податкове
повідомлення-рішення Красилівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
№ від 13 червня 2014 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні адміністративного
позову відмовити .

В судовому засіданні представник
відповідача повністю підтримала
доводи викладені в апеляційній скарзі
та просила її задовольнити.

Представник позивача, будучи належним
чином повідомленим про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи, в
судове засідання не з'явився , проте,
надав заперечення на апеляційну скаргу
та прохання про розгляд справи без їх
участі.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити , а постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2014
року - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи та
підтвердилось при апеляційному
розгляді, звертаючись до суду першої
інстанції та на аргументацію позовних
вимог, позивач вказала на те, що за
результатами проведеної 02.05.2014 року
посадовими особами відповідача
фактичної перевірки магазину
"ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованого за
адресою: АДРЕСА_1, з питань додержання
вимог, встановлених законодавством
України, які є обов'язковими для
виконання при здійсненні оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами,
складено акт перевірки №037/22/01/21/НОМЕР_1
від 02.05.2014 року. Відповідно до висновків
акту перевіркою встановлено факт
реалізації однієї пляшки бальзаму " 9
Сил" виготовленої ТОВ "Золотинський №3
Золотар" та оклеєної маркою акцизного
податку АВ, 23АААЮ №290452, 08/13, 9,898 грн., яка
викликає підозру щодо її
автентичності. Як наслідок,
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення від 13.06.2014 №,
яким до позивача за порушення ст.226
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 8500,00 грн.

Також позивач вказала на те, що не
погоджується з зазначеним податковим
повідомленням-рішенням, оскільки
здійснюючи роздрібну торгівлю, ФОП
ОСОБА_3 при придбанні товару у
постачальника візуально не могла
визначити автентичність марок
акцизного податку без застосування
спеціального обладнання. Вказує, що
обов'язок щодо маркування алкогольних
напоїв лежить на суб'єктах
господарювання які здійснюють
виробництво чи ввезення таких виробів
на митну територію України.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
необхідною умовою для притягнення до
юридичної відповідальності є
встановлення складу правопорушення як
сукупності об'єктивних та суб'єктивних
ознак, що характеризують діяння як
правопорушення, а відтак, з огляду на
відсутність вини позивача, суд першої
інстанції дійшов до висновку про
відсутність підстав для застосування
до позивача фінансових санкцій.

Судова колегія апеляційної інстанції
не погоджується з даним рішенням суду
першої інстанції та надаючи правову
оцінку публічно - правовому спору,
зазначає наступне.

Так, спеціальним Законом, який визначає
основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України є Закон України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року
№ 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95).

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону №
481/95, алкогольні напої та тютюнові
вироби, які виробляються в Україні, а
також такі, що імпортуються в Україну,
позначаються марками акцизного
податку в порядку, визначеному
законодавством.

Згідно з пунктом 14.1.107. статті 14
Податкового кодексу України, марка
акцизного податку - спеціальний знак
для маркування алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, віднесений до
документів суворого обліку, який
підтверджує сплату акцизного податку,
легальність ввезення та реалізації на
території України цих виробів.

Пунктом 14.1.109. статті 14 Податкового
кодексу України визначено, що
маркуванням алкогольних напоїв є
наклеювання марки акцизного податку на
пляшку (упаковку) алкогольного напою в
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України щодо виробництва,
зберігання та продажу марок акцизного
податку.

Згідно з пунктом 226.6. статті 226
Податкового кодексу України,
маркуванню підлягають усі алкогольні
напої з вмістом спирту етилового понад
8,5 відсотка об'ємних одиниць.

Кожна марка акцизного податку на
алкогольні напої повинна мати окремий
номер та позначення про суму
сплаченого акцизного податку за
одиницю маркованої продукції, місяць і
рік випуску марки (пункт 226.7. ст. 226
Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 226.9 ст. 226 Податкового
кодексу України, вважаються такими, що
немарковані, зокрема, алкогольні напої
та тютюнові вироби, марковані з
відхиленням від вимог положення,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, відповідно до якого
здійснюються виготовлення, зберігання,
продаж марок акцизного податку та
маркування алкогольних напоїв і
тютюнових виробів, та/або марками, що не
видавалися безпосередньо виробнику
або імпортеру зазначеної продукції.

Аналогічні приписи містяться у п. 20
Положення про виготовлення,
зберігання, продаж марок акцизного
податку та маркування алкогольних
напоїв і тютюнових виробів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 року
№ 1251.

Згідно з пунктом 226.11. статті 226
Податкового кодексу України, ввезення
на митну територію України, зберігання,
транспортування, прийняття на комісію
з метою продажу та продаж на митній
території України не маркованих в
установленому порядку алкогольних
напоїв та тютюнових виробів
забороняються.

Пунктом 228.9 статті 228 Податкового
кодексу України визначено, що
відповідальність за недодержання
порядку маркування, продажу
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
несуть виробники (замовники),
імпортери, продавці таких товарів та їх
посадові особи відповідно до
законодавства.

Відповідно до абзацу 15 частини 2 статті
17 Закону № 481/95, до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
разі зберігання, транспортування,
реалізації фальсифікованих
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку у розмірі - 100 відсотків
вартості товару, але не менше 1 700
гривень.

Як встановлено з матеріалів справи та
підтвердилось при апеляційному
розгляді, актом перевірки позивача від
02.05.2014 року № 037/22/01/21/НОМЕР_1 встановлено
факт реалізації пляшки алкогольного
напою - бальзам «9 сил», яка маркована
підробленою маркою акцизного податку.

Відповідно до п.8 Висновку Акту
експертизи № 094-05-14 від 22.05.20І0р.
встановлено, що марка акцизного
податку для маркування алкогольних
напоїв вітчизняного виробництва з
реквізитами АВ,23АААЮ №290452, 08/13, 9,898грн.
державним підприємством
«Поліграфічний комбінат Україна» по
виготовленню цінних паперів» не
виготовлялась і є підробленою, а
відтак, судова колегія апеляційної
інстанції вважає, що зміст порушення,
передбачений вищевказаною нормою
права, полягає у встановленні самого
факту зберігання (реалізації)
алкогольних напоїв з підробленими
марками акцизного податку.

Окрім того, судова колегія апеляційної
інстанції повністю погоджується з
доводами апелянта на рахунок того, що
судом першої інстанції неправильно
застосовані норми матеріального права,
зокрема щодо підстав застосування
відповідальності до позивача,
передбачених ст. 218 Господарського
кодексу України за відсутності його
вини в даному правопорушенні, так як
позивач не є особою, яка зобов'язана
забезпечити належне маркування
алкогольних напоїв. Так, судом першої
інстанції безпідставно застосована ч. 1
статті 218 Господарського кодексу
України, оскільки дана норма
стосується господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, тоді як
відповідно до статей 238, 239, 241
Господарського кодексу України
фінансова санкція (штраф) є
адміністративно-господарською
санкцією.

Відповідно до абз.15 ч. 2 ст. 17 Закону №
481/95-ВР (в редакції, що діяла на час
застосування санкцій) до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі: зберігання, транспортування,
реалізації фальсифікованих
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів без марок акцизного
податку встановленого зразка або з
підробленими марками акцизного
податку.

При цьому коло суб'єктів
відповідальності за наведеною нормою
Закону № 481/95-ВР не обмежено
виробниками або імпортерами, які
забезпечують належне маркування
алкогольних напоїв, а відтак
зазначений штраф застосовується до
будь-яких суб'єктів господарювання, дії
яких становлять об'єктивну сторону
розглядуваного правопорушення.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі
статті 42 ГК України, підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Підставою застосування
адміністративно-господарських санкцій
є виключно правопорушення, якого
припустився суб'єкт господарювання, в
нашому випадку - це реалізація
(зберігання) алкогольного напою з
підробленими марками акцизного
податку. Вина такого суб'єкта не є
умовою застосування подібних санкцій,
оскільки ч.2 ст. 218 ГК України, що
опосередковано закріплює принцип вини
при застосуванні господарсько-
правової відповідальності, не
поширюється на
адміністративно-господарські санкції.

Відсутність вини суб'єкта
господарювання не може бути підставою
для звільнення його від застосування
адміністративно- господарських
санкцій, адже позивачем порушено норми
законодавства, що контролюється
податковим органом і в даному випадку
виникають адміністративні
правовідносини між СГ ОСОБА_3 та
контролюючим органом. Застосування
адміністративно-господарських санкцій
не охоплюється поняттям
адміністративної відповідальності, а
відтак, для застосування до продавця
алкогольних напоїв відповідальності
на підставі вищенаведеної норми Закону
№ 481/95-ВР достатньо самого факту
здійснення продавцем реалізації
(зберігання) алкогольних напоїв з
підробленими марками акцизного
податку.

Положення вищевказаної норми не
ставить застосування до суб'єкта
підприємницької діяльності фінансових
санкцій в залежність від обізнаності
останнього з фактом підробки
відповідних марок акцизного збору,
якими марковані придбані алкогольні
напої.

Дані позиції підтримані Вищим
адміністративним судом України в
ухвалах від 23.12.2009р. К-9560/07, від 28.07.2014р.
К/9991/21932/11, від 15.04.2014 К/9991/68902/11.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку, що викладені у
позовній заяві доводи позивача не є
обґрунтованими та, відповідно, його
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим є підстави
для її скасування з ухваленням нової
постанови .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Красилівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області
задовольнити повністю .

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 07 серпня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3до Красилівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -
скасувати .

Ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_3 до Красилівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про скасування
податкового повідомленні - рішення
Красилівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в Хмельницькій
області від 13 червня 2014 року № -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "21" жовтня 2014 р. .

Головуючий
Полотнянко Ю.П.

Судді
Драчук Т. О.

Загороднюк А.Г.