Справа № 806/247/14
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2014 року
Житомир справа № 806/247/14

час прийняття: 12 год. 45 хв.
категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

за участі секретаря Длугаш О.В.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1,

за участі представника відповідача
Житкевич С.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 до Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області про
визнання неправомірними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
11.12.2013 р. №000265222 і №000264222.,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в
якому, з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог, просить
скасувати податкове повідомлення -
рішення Житомирської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Житомирській області від
11.12.2013 р. № 000265222 в частині 133840,05 грн.
застосованих штрафних санкцій. В
обґрунтування своїх позовних вимог
ОСОБА_3 зазначала, що Житомирською ОДПІ
проведено фактичну перевірку
підприємця ОСОБА_3, за результатами
якої встановлені порушення п.9, п.10, п.12,
п.13 ст.3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг». За наслідками перевірки
контролюючим органом зроблено
висновок про незабезпечення позивачем
ведення у порядку, встановленому
законодавством, обліку товарних
запасів за місцем їх реалізації в сумі
71026,55 грн. У зв'язку з чим відповідачем
прийнято податкове повідомлення -
рішення від 11.12.2013 р. № 000265222, яким до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
застосовано суму штрафних (фінансових)
санкцій в розмірі 142395,10 грн. На думку
позивача, вказаний висновок є
безпідставним, оскільки облік товарних
запасів здійснювався належним чином.
Документи на отримання
лікеро-горілчаних виробів були наявні
у підприємця. Також вказувала на те, що
на підставі п. 44.6 ст.44 Податкового
кодексу України позивач надав
податковому органу завірені належним
чином копії товарних накладних разом
із запереченнями на акт від 07.09.2013 р. №
0097/06/30/22/НОМЕР_1. Відповідачем при
адміністративному узгодженні
податкового повідомлення-рішення
проведено позапланову перевірку, однак
повторно надані первинні документи
безпідставно не були враховані, що
призвело до необгрунтованого
застосування до підприємця штрафних
санкцій.

Представник позивача в засіданні суду
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в засіданні
суду позов не визнав, просив відмовити
в задоволенні позовних вимог, на
підставі доводів викладених у
письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги слід задовольнити з наступних
підстав.

Встановлено, що Житомирською ОДПІ
проведено фактичну перевірку
підприємця ОСОБА_3, за результатами
якої встановлені, зокрема, порушення
п.12 ст. 3, ст. 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Результати перевірки оформлені актом
від 07.09.2013 р. № 0097/06/30/22/НОМЕР_1.

Також встановлено, що в порядку ч.2 п.44.7
ст.44, п.86.7 ст.86 Податкового кодексу
України підприємцем подані
відповідачу заперечення від 13.09.2013 р. на
акт фактичної перевірки та належним
чином завірені копії документів,
зокрема, копії товарних накладних на 79
арк. Згідно листа від 20.09.2013 р. № 11774/10/22-2
заперечення позивача задоволені не
були, та на підставі акта від 07.09.2013 р. №
0097/06/30/22/НОМЕР_1 відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення від
25.09.2013 р. № 000191222.

Вказане податкове
повідомлення-рішення було оскаржене
підприємцем в адміністративному
порядку і за результатами розгляду
первинної скарги ГУ Міндоходів у
Житомирській області проводилась
документальна виїзна позапланова
перевірка з питань викладених у скарзі,
яка оформлена актом від 17.10.2013 р. № 40/22-2.

Відповідно до висновку документальної
виїзної позапланової перевірки згідно
акта від 17.10.2013 р. № 40/22-2 підтверджено
порушення п.12 ст. 3, ст. 6 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме порушення в частині
ведення обліку товарних запасів за
місцем реалізації у сумі 71026,55 грн.

Згідно рішення про результати розгляду
первинної скарги від 11.11.2013 р. №
12114/Т-С/10-205 ГУ Міндоходів у Житомирській
області скасувало податкове
повідомлення-рішення від 25.09.2013 р. №
000191222 в частині застосування штрафної
(фінансової) санкції в сумі 47599,00 грн., а
в іншій частині визначеної штрафної
(фінансової) санкції в сумі 142395,10 грн.
залишило без змін.

На підставі рішення про результати
розгляду первинної скарги від 11.11.2013 р.
№ 12114/Т-С/10-205 відповідач прийняв нове
податкове повідомлення-рішення від
11.12.2013 р. № 000265222.

Як видно із податкового повідомлення -
рішення від 11.12.2013 р. № 000265222 та
з'ясовано під час судового розгляду
справи, штрафні санкції в сумі 142053,10
грн. до позивача застосовані на
підставі ст. 20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» за порушення п. 12 ст. 3 цього
Закону, а саме за неведення у порядку
встановленому законодавством обліку
товарних запасів за місцем їх
реалізації та зберігання на суму 71026,55
грн.

Також встановлено, що відомість
фактичних залишків алкогольної
продукції та тютюнових виробів (а.с. 64- 94
т.2), що надійшли в реалізацію та на які
відсутні документи на отримання, до
акту перевірки від 07.09.2013 р. №
0097/06/30/22/НОМЕР_1 була наведена в додатку
до першого примірника акту перевірки і
позивачеві разом з його екземпляром
акту не надавалась.

Під час фактичної і позапланової
виїзної документальної перевірки
контролюючий орган дійшов висновку про
порушення позивачем ведення обліку
товарних запасів за місцем реалізації
у сумі 71026,55 грн. (відсутні накладні на
придбання товару згідно відомості
фактичних залишків запасів на суму
41244,60 грн., відсутні документи на
реалізований товар за період з 25.03.2013 р.
по 27.08.2013 р. включно згідно
роздрукованого на РРО повного
періодичного звіту з фіскального
звітного чека № 1233 по № 1398 включно на
суму 29781,95 грн.).

Закон України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» від 06.07.1995 року №
265/95-ВР, далі - Закон, визначає правові
засади застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг. Дія його поширюється на усіх
суб'єктів господарювання, їх
господарські одиниці та представників
(уповноважених осіб) суб'єктів
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції у готівковій
та/або безготівковій формі.

Преамбулою Закону встановлено, що цей
Закон визначає правові засади
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону,
у редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, суб'єкти
господарювання, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг.

В силу приписів статті 6 Закону, облік
товарних запасів фізичною особою -
підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Із аналізу наведених правових норм
слідує, що фізичні особи - підприємці,
які перебувають на загальній системі
оподаткування, зобов'язані вести облік
товарних запасів в порядку,
встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 20 названого
Закону до суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян..

У спірних обставинах судом
встановлено, що облік товарів, які
перебували у позивача на реалізації,
здійснювався на підставі належним
чином оформлених накладних, податкових
накладних та інших первинних
документів бухгалтерського обліку, що
були надані позивачем у ході розгляду
справи (а.с. 114 - 249 т.1).

Відсутність цих документів на час
фактичної перевірки в магазині «Смачна
поляна», який розташований за адресою
м. Житомир, вул. Огієнка, 1/34, згідно
пояснень представника позивача
обумовлена зберіганням первинних
документів у бухгалтерії підприємця за
адресою м. Житомир, майдан Згоди, 2/98.

Такі дії позивача відповідають змісту
частини сьомої ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», п.44.3 ст.44
Податкового кодексу України, якими
визначено обов'язок платника податків
забезпечувати належне зберігання
первинних документів протягом
встановленого строку, а також пункту 6.2
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88, згідно з яким первинні
документи та облікові регістри, що
пройшли обробку, бухгалтерські звіти і
баланси до передачі їх до архіву
підприємства, установи повинні
зберігатися в бухгалтерії у
спеціальних приміщеннях або зачинених
шафах під відповідальність осіб,
уповноважених головним бухгалтером.

Таким чином, у позивача відсутній
прямий обов'язок зберігати первинні
бухгалтерські документи за
місцезнаходженням господарської
одиниці та не є порушенням ведення
бухгалтерського обліку. Під час
перевірки ревізори податкового органу
мали можливість витребувати у позивача
документи обліку і пересвідчитися у їх
наявності. Під час перевірки
ревізорами, які її проводили, первинні
документи на товар, який зберігається
на місці продажу, не витребувались, а
висновок про їх відсутність зроблено
лише на підставі того, що вони були
відсутні у приміщенні, в якому
безпосередньо здійснювався продаж
товару. При цьому ревізорами не
враховано, що суб'єкт господарювання не
зобов'язаний зберігати первинні
документи на товар безпосередньо в
торговельному залі чи в складському
приміщенні іншого призначення, чинне
законодавство не забороняє йому
зберігати первинні документи обліку в
такому приміщенні, незалежно від його
господарського призначення.

Чинним на момент виникнення спірних
правовідносин законодавством не
встановлений порядок обліку товарних
запасів на складах та/або за місцем
реалізації для фізичних
осіб-підприємців. Таким чином,
відсутність у позивача облікової
документації на товар під час
перевірки не може бути віднесено до
порушень установленого порядку обліку
товарних запасів на складах та/або за
місцем їх реалізації.

Оскільки, на момент виникнення спірних
правовідносин питання ведення обліку
товарних запасів на складах та/або за
місцем реалізації законодавством не
урегульовано, надані позивачем товарні
накладні, накладні на внутрішнє
переміщення товару суд визнає
достатніми доказами належного ведення
обліку товарів.

Аналогічна правова позиція знайшла
своє відображення в постановах Вищого
адміністративного суду по справах №
2а-4839/10/2070, № 2а-13173/10/2070.

Окрім того, згідно з п. 44.6 ст.44
Податкового кодексу України у разі
якщо до закінчення перевірки або у
терміни, визначені в абзаці другому
пункту 44.7 цієї статті платник податків
не надає посадовим особам
контролюючого органу, які проводять
перевірку, документи (незалежно від
причин такого ненадання, крім випадків
виїмки документів або іншого вилучення
правоохоронними органами), що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, вважається, що такі
документи були відсутні у такого
платника податків на час складення
такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення
перевірки та до прийняття рішення
контролюючим органом за результатами
такої перевірки надає документи, що
підтверджують показники, відображені
таким платником податків у податковій
звітності, не надані під час перевірки
(у випадках, передбачених абзацами
другим і четвертим пункту 44.7 цієї
статті), такі документи повинні бути
враховані контролюючим органом під час
розгляду ним питання про прийняття
рішення.

Згідно з п. 44.6 ст.44 Податкового кодексу
України у разі якщо посадова особа
контролюючого органу, яка здійснює
перевірку, відмовляється з будь-яких
причин від врахування документів,
наданих платником податків під час
проведення перевірки, платник податків
має право до закінчення перевірки
надіслати листом з повідомленням про
вручення та з описом вкладеного або
надати безпосередньо до контролюючого
органу, який призначив проведення
перевірки, копії таких документів
(засвідчені печаткою платника податків
(за наявності печатки) та підписом
платника податків - фізичної особи або
посадової особи платника податків -
юридичної особи).

Протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта перевірки платник
податків має право надати до
контролюючого органу, що призначив
перевірку, документи, визначені в акті
перевірки як відсутні.

Судом безспірно встановлено і не
заперечується представником
відповідача, що позивач в порядку п. 44.6
ст.44 Податкового кодексу України подав
заперечення від 13.09.2013 р. на акт
фактичної перевірки та з ним завірені
належним чином копії товарних
накладних, які підтверджують факти
придбання алкогольних напоїв і
тютюнових виробів, проте які в
порушення вищевказаних вимог Кодексу
не були враховані відповідачем.

Окрім того, про надання під час
проведення позапланової виїзної
перевірки накладних на товар, який
реалізовувався в магазині,
безпосередньо зазначено відповідачем
в акті від 17.10.2013 р. № 40/22-2.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що податковим органом було
безпідставно кваліфіковано
відсутність первинних документів у
місці фактичної реалізації товарів як
порушення позивачем вимог п.12 ст. 3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Щодо тверджень представника
відповідача, що долучені в матеріали
справи накладні не можуть слугувати
доказами належного обліку товарів, які
реалізовувались в магазині по вул.
Огієнка, 1/34, оскільки в накладних
вказані інші адреси їх доставки (місця
реалізації), суд вказує, що позивачем
надані також накладні внутрішнього
переміщення товарів (а.с. 51 - 63 т.2),
підписані матеріально-відповідальними
особами (продавцями) позивача, які
свідчать про переміщення товарів з
інших місць продажу або зберігання в
магазин, який перевірявся. Підписи на
накладних підтверджені поясненнями
продавців, долученими до матеріалів
справи (а.с. 95 - 111 т.2).

За таких обставин та враховуючи
наявність видаткових накладних,
накладних на внутрішнє переміщення
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
згідно фактичних товарних запасів на
суму 37138,08 грн., суд приходить до
висновку, що облік цих товарних запасів
позивачем ведеться у відповідності до
норм чинного законодавства.

Щодо незабезпечення належного обліку
реалізованого товару за період з 25.03.2013
р. по 27.08.2013 р. згідно роздрукованого на
РРО повного періодичного звіту з
фіскального звітного чека № 1233 по № 1398
включно на суму 29781,95 грн. суд дійшов
слідуючого висновку.

Відповідно до статті 20 Закону, до
суб'єктів господарювання, що
здійснюють реалізацію товарів, які не
обліковані у встановленому порядку,
застосовується фінансова санкція у
розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів, які не
обліковані за місцем реалізації та
зберігання, за цінами реалізації, але
не менше десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Тобто, даною статтею встановлено
відповідальність саме за відсутність
установленого обліку товарів на момент
їх реалізації.

Такий висновок суду також
підтверджується п. 17 Порядку
провадження торговельної діяльності
та правил торговельного
обслуговування населення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 15.06.2006 р. № 833,
згідно якого забороняється продаж
товарів, що надійшли без документів,
передбачених законодавством, зокрема,
що засвідчують їх якість та безпеку. До
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями також встановлені додаткові
вимоги Правилами роздрібної торгівлі
алкогольними напоями, які затверджені
постановою КМУ від 30.07.96 р. №854.
Правилами передбачено, що на всі
алкогольні напої, що надходять до
торговельної мережі, повинні бути
накладні, товарно-транспортні
накладні, а також сертифікати
відповідності або свідоцтва про
визнання іноземного сертифіката або їх
копії, засвідчені постачальником.
Алкогольні напої приймаються для
продажу тільки від юридичних і
фізичних осіб, які мають ліцензії на
право імпорту або оптової торгівлі
алкогольними напоями. Згідно з
Правилами роздрібної торгівлі
тютюновими виробами, затвердженими
наказом Мінекономіки та з питань
європейської інтеграції України, від
24.07.2002 № 218, тютюнові вироби, що
надходять до продажу, повинні бути з
відповідними документами, наявність
яких передбачена законодавством,
роздрібна торгівля тютюновими
виробами здійснюється за наявності в
документах, згідно з якими вони
надійшли, реєстраційних номерів
сертифіката відповідності чи
свідоцтва про визнання відповідності,
забороняється приймати для продажу
тютюнові вироби від юридичних і
фізичних осіб, які не мають ліцензії на
виробництво або на право імпорту, чи
оптової торгівлі тютюновими виробами.
Суб'єктом підприємницької діяльності
забезпечується в установленому
законодавством порядку надання
споживачам необхідної, доступної та
достовірної інформації про товари, а
також на вимогу споживачів - додаткової
інформації про документи, якими
підтверджуються якість та ціна товару.

На підставі викладеного, в контексті
вищенаведених вимог Закону щодо обліку
товарних запасів і відповідальності за
його неналежне ведення, суд вважає, що
такий облік повинен забезпечуватись
суб`єктом господарювання під час
реалізації товарів, з метою
пред'явлення первинних документів на
придбання товару не тільки посадовим
особам ДПС, які здійснюють перевірку, а
також для пред'явлення будь-якому
споживачу на його вимогу.

Разом з тим, доказів відсутності
належного обліку товарів під час їх
реалізації в період з 25.03.2013 р. по 27.08.2013
р. в акті перевірки не наведено,
представником відповідача суду не
надано і судом не встановлено. Отже,
висновки відповідача в цій частині є
його власним суб`єктивним припущенням.
Відповідальність за незбереження
первинних документів протягом
встановленого строку їх зберігання
встановлена, зокрема, статтею 121
Податкового кодексу України.

Окрім того, згідно пояснень
представника позивача в матеріали
справи надані накладні (а.с. 114 - 249 т.1),
які в тому числі підтверджують і
реалізовані товари за період з 25.03.2013 р.
по 27.08.2013 р., що представником
відповідача в ході судового розгляду
справи не спростовано.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог та скасування спірного
податкового - повідомлення рішення в
частині 133840,05гр. застосованих штрафних
санкцій.

Керуючись ст.ст. 86,158-163,186,254 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 11.12.2013 р. № 000265222 в частині
133840,05гр. застосованих штрафних санкцій.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Є.Ю.
Романченко

Повний текст постанови виготовлено: 06
жовтня 2014 р.