Справа № 814/2042/14
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

21 жовтня 2014 року
Справа № 814/2042/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Мороза А.О., розглянувши в порядку
письмового провадження справу

за позовомЗаводського районного
центру зайнятості, вул. 6-та Поперечна,
32, м. Миколаїв, 54010

доОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54055 простягнення
заборгованості в сумі 79,55 грн., В С Т А Н
О В И В:

Позивач звернувся з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 79,55 грн. В
обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач не виконала
умови договору на професійне навчання.

В судове засідання прибув представник
позивача, відповідач у судове
засідання не прибула. Ухвала суду,
направлена на адресу відповідача,
повернулася без вручення адресату.

Згідно ч. 11 ст. 35 КАС України, у разі
повернення поштового відправлення з
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Згідно ст. 128 ч. 4 КАС України, у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до ст. 128 ч. 6 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта. Враховуючи те, що в судове
засідання прибув тільки представник
позивача, а відповідач належним чином
повідомлена про дату і час судового
засідання, суд вважає, що маються
підстави для розгляду справи у
письмовому провадженні.

Дослідивши всі матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив наступне.

Відповідно до матеріалів справи 13.01.2014
р. відповідач звернулася до позивача з
заявою про надання їй статусу
безробітного.

Частиною 2 ст. 7 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" (далі - Закон) передбачений
такий вид соціальних послуг як
професійна підготовка або
перепідготовка, підвищення
кваліфікації у професійно-технічних та
вищих навчальних закладах, у тому числі
в навчальних закладах державної служби
зайнятості, на підприємствах, в
установах, організаціях.

21.02.2014 р. відповідач подала заяву про
направлення її на курси кухарів.

21.02.2014 р. сторони підписали договір №
00006, згідно якого відповідач
направлена на підготовку в
Миколаївський коледж бізнесу і права
ВНЗ Укоопспілки "Полтавський
університет економіки і торгівлі" за
навчальною програмою кухар зі строком
навчання з 24.02.2014 р. до 18.08.2014 р.

Пунктом 3.1.2 вказаного договору
передбачено, що у разі припинення
навчання без поважних причин або
відмови працювати за професією,
набутою в результаті професійного
навчання, з громадянина стягується
загальна сума витрат на професійне
навчання, включаючи суму виплаченої
матеріальної допомоги у період
професійного навчання, витрат на
проїзд до місця навчання і назад та
витрат на проживання.

Наказом Миколаївський коледж бізнесу і
права ВНЗ Укоопспілки "Полтавський
університет економіки і торгівлі" від
24.02.2014 р. № 22 відповідача зараховано на
навчання.

У зв'язку з пропуском занять без
поважним причин відповідача
відраховано з групи наказом від 27.05.2014
р. № 57.

Позивач надав розрахунок, згідно якого
витрати на навчання відповідача
складають 79,55 грн. 17.06.2014 р. позивач
надіслав відповідачу претензію про
повернення вартості навчання.
Відповідач заборгованість не сплатила.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону у разі
припинення професійної підготовки,
перепідготовки або підвищення
кваліфікації за направленням
державної служби зайнятості без
поважних причин або відмови працювати
за одержаною професією (спеціальністю)
із застрахованих осіб стягується сума
витрат на професійну підготовку,
перепідготовку або підвищення
кваліфікації.

Спори, що виникають із правовідносин
щодо виплати допомоги по безробіттю,
відповідно до ст. 39 Закону, вирішуються
в судовому порядку.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підтверджені
матеріалами справи і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати у справі відсутні,
оскільки на підставі ст. 5 п. 18 Закону
України "Про судовий збір" позивач
звільнений від його сплати.

Керуючись ст. ст. 94, 98, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 54055,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Заводського районного центру
зайнятості витрати на професійне
навчання в сумі 79,55 грн.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
Україні, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення строків, установлених цією
статтею, залишається без розгляду,
якщо суд апеляційної інстанції за
заявою особи, яка її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Суддя
А. О. Мороз