Справа № 818/1673/14
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.Справа № 818/1673/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Любчич Л.В.

Суддів: Сіренко О.І. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання
Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Сумській області на
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 21.07.2014р. по
справі № 818/1673/14

за позовом Державної фінансової
інспекції в Сумській області

до Конотопського медичного
училища-комунального закладу Сумської
обласної ради

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 21.07.14 р. по
справі № 818/1673/14 за позовом Державної
фінансової інспекції в Сумській
області ( далі - ДФІ в Сумській області
)до Конотопського медичного
училища-комунального закладу Сумської
обласної ради (далі - училище) про
зобов'язання вчинити дії відмовлено в
задоволенні позову.

Позивач не погодився з судовим
рішенням та подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 21.07.14р. по справі № 818/1673/14 та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
законодавства.

В обгрунстування вимог
апеляційної скарги ДФІ в Сумській
області зазначила, що за результатами
здійсненої ревізії
фінансово-господарської діяльності
відповідача за період з 01.02.11 р. по 31.12.13
р., було складено акт від 25.02.14 р. №102-21/14,
яким встановлено ряд порушень
бюджетного законодавства. На підставі
вищевказаного акту позивачем
направлений лист-вимога від 18.03.14 р.,
пунктом 2 якого зобов'язано відповідача
забезпечити проведення
претензійно-позовної роботи з
випускниками училища, що навчалися за
державним замовленням за рахунок
державних коштів, та які після навчання
не відпрацювали три роки, в тому числі
шляхом подання цивільних позовів на
суму вартості навчання 180613,79 грн.

Відповідач подав письмові
заперечення на апеляційну скаргу, де
наполягає на законності судового
рішення та просить залишити його без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення, при цьому зазначив, що
училище є комунальним закладом
Сумської обласної ради, фінансується з
обласного бюджету, а до компетенції
навчального закладу не входить
контроль за студентами після їх
випуску, крім того, училище не отримує
кошти для сплати судового збору.

Позивач та відповідач надали заяви про
розгляд справи без їх участі.

Представник позивача, представник
відповідача в судове засідання не
з'явилися, про дату, час та місце
розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 196
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) розгляд
справи проведено без участі
представників сторін.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
правильність застосування судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, дослідивши письмові
докази по справі, колегія суддів дійшла
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов висновку, що пунктом 2
листа-вимоги від 18.03.14 р. позивач
вимагає від відповідача вчинити дії,
обов'язок вчинення яких на відповідача
діючими нормативними актами не
покладено та не наділено його для цього
відповідними повноваженнями, що
суперечить ч.2 ст. 19 Конституції
України.

Колегія суддів з даним висновком
суду погоджується виходячи з
наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 195 КАС
України, суд апеляційної інстанції
переглядає судове рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено під час
апеляційного розгляду справи, що
позивачем проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
відповідача за період з 01.02.11 р. по 31.12.13
р. За наслідками ревізії 18.03.14 р. на
адресу відповідача направлено
лист-вимогу № 102-14/409 про усунення
порушень, виявлених ревізією, пунктом 2
якого вимагалось забезпечити
проведення претензійно-позовної
роботи з випускниками училища, що
навчалися за державним замовленням за
рахунок державних коштів , та які після
закінчення навчання не відпрацювали
трьох років: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, в тому числі шляхом
подання цивільних позовів на суму
витрат в розмірі вартості навчання -
180613,79 грн. та перерахувати кошти до
обласного бюджету. В іншому випадку
стягнути з осіб, винних у вказаному
порушенні, шкоду у порядку та розмірі,
встановленому ст.ст. 130-136 КЗпП України
(а.с. 11-14).

Як вбачається з матеріалів справи, з
вищевказаними особами відповідачем
укладались типові угоди про підготовку
фахівців з вищою освітою. Відповідно до
умов угоди училище зобов'язалось
забезпечити якісну теоретичну і
практичну підготовку фахівця з вищою
освітою; після закінчення навчання та
одержання відповідної кваліфікації
забезпечити місцем працевлаштування в
державному секторі народного
господарства, де він зобов'язаний
відпрацювати не менше трьох років. На
виконання зазначеної умови
відповідачем були вручені направлення
на роботу. Інших обов'язків на
відповідача угодою не покладено.
Студент зобов'язаний прибути після
закінчення навчального закладу на
місце направлення і відпрацювати не
менше трьох років; у разі відмови їхати
за призначенням відшкодувати до
державного бюджету вартість навчання в
установленому порядку (а.с. 16-20).

Таким чином, обов'язок прибути після
закінчення навчального закладу до
місця роботи, та обов'язок відшкодувати
вартість навчання у випадку відмови
прибути за призначенням покладається
угодою саме на студента. Договір не
передбачає наявність будь-яких
правовідносин між студентом та
навчальним закладом після закінчення
навчання та направлення випускника за
місцем роботи за призначенням.

Положенням ч.2 ст. 52 закону України "Про
освіту" встановлено, що випускники
вищих навчальних закладів, які здобули
освіту за кошти державного або
місцевого бюджетів, направляються на
роботу і зобов'язані відпрацювати за
направленням і в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України (далі - КМУ). Постановою КМУ від
22.08.96 р. N 992 затверджений "Порядок
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням". Згідно п. 14 зазначеного
порядку у разі неприбуття молодого
фахівця за направленням або відмови
без поважної причини приступити до
роботи за призначенням, звільнення
його з ініціативи адміністрації за
порушення трудової дисципліни,
звільнення за власним бажанням,
звільнення із служби за контрактом
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу у зв'язку з
набранням законної сили обвинувальним
вироком суду або рішенням суду про
притягнення до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, через службову
невідповідність, у зв'язку з
позбавленням військового звання в
дисциплінарному порядку, за порушення
дисципліни, систематичне невиконання
умов контракту військовослужбовцем,
особою рядового і начальницького
складу протягом трьох років випускник
зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати.
При цьому ні закон України "Про освіту"
ні Положенням не встановлений механізм
такого відшкодування та не визначано
вищий навчальний заклад як особу, що
має повноваження вимагати
відшкодування.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи вищезазначене,
колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про те, що
законодавством України не покладено
обов'язку на навчальні заклади та не
визначено порядок стягнення ними з
випускників, які навчались за
державним замовленням і не
відпрацювали три роки за місцем
направлення, коштів на відшкодування
вартості навчання, а тому будь-які
матеріальні претензії з боку вищого
навчального закладу до таких
випускників є неправомірними.

Доводи апеляційної скарги стосовно не
оскарження відповідачем вимоги
Конотопської ОДФІ від 18.03.14 р. № 102-14/409
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки підстави до
виконання п.2 зазначеної вимоги
відсутні, оскільки вона складена в
порушення ч. 2 ст. 15 Закону України «Про
державну контрольно-ревізійну службу
України», якою встановлено, що
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що ревізуються є
законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби.

Інші доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає безпідставними з вище
зазначених підстав та такими, що не
спростовують правомірних висновків
суду першої інстанції.

Зважаючи на те, що постанова Сумського
окружного адміністративного суду від
21.07.14 р. по справі № 818/1673/14 прийнята з
дотриманням вимог чинного
матеріального та процесуального
законодавства, колегія суддів не
виявила підстав для її скасування.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Сумській
області на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
21.07.2014р. по справі № 818/1673/14 - залишити
без задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 21 липня 2014р.
по справі № 818/1673/14 за позовом Державної
фінансової інспекції в Сумській
області до Конотопського медичного
училища-комунального закладу Сумської
обласної ради про зобов'язання вчинити
дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з
моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя Любчич Л.В.Судді
Сіренко О.І. Спаскін О.А. Повний текст
ухвали виготовлений 13.10.2014 р.