Справа № 826/10526/14
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2014-09-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Мазур
А.С., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу
до Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Деснянського районного
управління юстиції у м.
про визнання висновку
неправомірним та зобов'язання вчинити
ОСОБА_1 звернулася до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві (далі - Відділ) про
визнання неправомірним та скасування
висновку № 175 від 05.07.2014 відповідача про
відмову у внесенні змін до актового
запису про шлюб; зобов'язання
відповідача внести зміни до актового
запису про шлюб № 849 від 23.07.1971,
складеного Лівобережним відділом
державної реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Центром розвитку сім'ї на
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, змінивши
національність нареченої з «українка»
на «полька»; зобов'язання відповідача
внести зміни до актового запису про
народження від 05.07.1972 № 1894, складений
російською мовою відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві на ОСОБА_4, змінивши
національність матері з «українка» на
«полька»; зобов'язання відповідача
внести зміни до актового запису про
розірвання шлюбу № 1154 від 21.08.1984,
складеного російською мовою відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Дніпровського районного
управління юстиції у м. Києві на ОСОБА_2
та ОСОБА_4, змінивши національність
жінки з «українка» на «полька».
Представник позивача в судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте в
матеріалах справи наявні письмові
заперечення відповідача.
Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Суд, встановивши відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта,
керуючись ч.6 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ухвалив розглядати справу у
порядку письмового провадження.
Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно
з'ясувавши фактичні обставини справи,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню, з наступних підстав.
Правові та організаційні засади
державної реєстрації актів цивільного
стану, відносини, пов'язані з
проведенням державної реєстрації
актів цивільного стану, внесенням до
актових записів цивільного стану змін,
їх поновленням і анулюванням, засади
діяльності органів державної
реєстрації актів цивільного стану
визначає Закон України від 01 липня 2010
року № 2398-VI «Про державну реєстрацію
актів цивільного стану» (далі - Закон №
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4
Закону № 2398-VI, органами державної
реєстрації актів цивільного стану є
відділи державної реєстрації актів
цивільного стану Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, районних,
районних у містах, міських (міст
обласного значення), міськрайонних
управлінь юстиції (далі - відділи
державної реєстрації актів цивільного
Частиною 1 статті 6 Закону № 2398-VI
визначено, що компетенція органів
державної реєстрації актів цивільного
стану, відповідно до якої відділи
державної реєстрації актів цивільного
стану проводять державну реєстрацію
народження фізичної особи та її
походження, шлюбу, розірвання шлюбу,
зміни імені, смерті, вносять зміни до
актових записів цивільного стану,
поновлюють та анулюють їх; формують
Державний реєстр актів цивільного
стану громадян, ведуть його, зберігають
архівний фонд; здійснюють відповідно
до законодавства інші повноваження.
Відповідно до статті 8 Закону № 2398-VI,
діяльність органів державної
реєстрації актів цивільного стану
ґрунтується на принципах додержання
законності, захисту прав і законних
інтересів громадян та держави,
додержання таємниці державної
реєстрації актів цивільного стану,
належного документального оформлення
проведеної державної реєстрації.
Тобто, відповідач у справі - орган
владних повноважень, який виконує
владні управлінські функції, надані
йому чинним законодавством у сфері
проведення державної реєстрації актів
Відповідно до статті 9 Закону № 2398-VI,
державна реєстрація актів цивільного
стану проводиться з метою забезпечення
реалізації прав фізичної особи та
офіційного визнання і підтвердження
державою фактів народження фізичної
особи та її походження, шлюбу,
розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Державна реєстрація актів цивільного
стану проводиться шляхом складення
актових записів цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану - це
документ органу державної реєстрації
актів цивільного стану, який містить
персональні відомості про особу та
підтверджує факт проведення державної
реєстрації акта цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану є
безспірним доказом фактів, реєстрація
яких посвідчується, до спростування
його в судовому порядку.
Для державної реєстрації актів
цивільного стану подається паспорт
громадянина України або паспортний
документ іноземця заявника та
документи, які підтверджують факти, що
підлягають державній реєстрації.
Відповідно до частини 2 статті 22
Закону № 2398-VI, внесення змін до
актового запису цивільного стану
проводиться за заявою, зокрема, особи,
щодо якої складено актовий запис.
Згідно з частиною 3 зазначеної норми
Закону № 2398-VI, заява про внесення змін
до актового запису цивільного стану
подається до відповідного органу
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем проживання заявника, а
у випадках, передбачених
законодавством, - за місцем зберігання
актового запису цивільного стану.
Аналогічні положення про необхідність
подачі заінтересованою особою заяви
про внесення змін до актового запису
містяться у Правилах внесення змін до
актових записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання, затверджених
Наказом Мінюсту від 12 січня 2011 року №
96/5 (далі - Правила).
Частиною 1 статті 22 Закону № 2398-VI
визначено, що внесення змін до актового
запису цивільного стану проводиться
відповідним органом державної
реєстрації актів цивільного стану за
наявності достатніх підстав.
За наслідками перевірки зібраних
документів орган державної реєстрації
актів цивільного стану складає
обґрунтований висновок про внесення
змін до актового запису цивільного
стану або про відмову в цьому.
Зі змісту п. 2.7 згаданих вище Правил
вбачається, що на підтвердження
достовірності представлених заявником
документів про державну реєстрацію
актів цивільного стану відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану, дипломатичним представництвом
чи консульською установою України
додаються до матеріалів справи повні
витяги з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян, копії
відповідних актових записів
цивільного стану, на підставі яких
вирішується питання щодо необхідності
внесення змін або відмови в цьому.
Виходячи з аналізу наведених правових
норм, у разі, якщо під час реєстрації
актів громадянського стану були
допущені помилки або вказані
неправильні відомості, зміни до
актового запису відділами державної
реєстрації актів цивільного стану
вносяться за заявою особи, щодо якої
складено актовий запис, і на підставі
наданих нею документів.
Як вбачається з матеріалів справи,
05.07.2014 позивачка звернулася до Відділу
з проханням внести зміни до актового
запису про шлюб № 849 від 23.07.1971,
складеного Лівобережним відділом
державної реєстрації шлюбів м. Києва з
державним Центром розвитку сім'ї на
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виправити
національність нареченої з «українка»
05.07.2014 відповідачем складено Висновок
№ 175 про відмову у внесенні змін до
актового запису цивільного стану,
ґрунтуючись на тому, що в актовому
стані про шлюб № 849 складеному 23.07.1971
Лівобережним відділом державної
реєстрації шлюбів м. Києва з державним
Центром розвитку сім'ї зазначено
національність нареченої - «українка».
При цьому, з документів, які були
предметом перевірки відповідачем та
доданих до матеріалів справи,
вбачається, що відповідно до копії
актового запису про народження
заявниці № 22 від 07.09.1951, складеного
виконкомом Гордіївської с/ради
Романівського району Житомирської
області на ОСОБА_1, значиться
національність батька - «поляк»,
національність матері - «українка».
Так, відповідно до п.п.2.15.9 п.2.15 розділу
ІІ Правил, зміни до актів цивільного
стану вносяться, якщо під час державної
реєстрації акту цивільного стану були
допущені помилки (перекручення,
пропуск відомостей, окремих слів або
граматичні помилки чи вказані
неправильні відомості).
Проте, суд звертає увагу на те, що ані
Законом № 2398-VI, ані Правилами внесення
змін до актових записів цивільного
стану, їх поновлення та анулювання, не
передбачено можливість внесення змін
до вказаних у актових записах
відомостей щодо національності
У зв'язку з викладеним відповідач
прийшов до правомірного висновку про
неможливість внесення вказаних змін до
Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Виходячи з викладеного суд дійшов
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 71, 86, 94, ст. 105, 158-163 КАС
України, адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.С. Мазур