Справа № 2а/0259/8/2013 (0531/9578/2012)
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/18228/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.

розглянувши в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Куйбишевського районного суду
м.Донецька від 04 лютого 2013 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька про
перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у
якому, з урахуванням заяви про зміну
позовних вимог, просив визнати дії
відповідача щодо відмови в перерахунку
з 07.05.2007 по 30.08.2008 основної пенсії в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії в розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком
відповідно до статей 49, 50, 54, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
протиправними, зобов'язати здійснити
перерахунок пенсії, зобов'язати
здійснити перерахунок підвищення
мінімальної пенсії за віком на 350
процентів відповідно до пункту 27
статті 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», починаючи з
07.05.2007.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
бездіяльність відповідача порушує
його право на належне пенсійне
забезпечення.

Ухвалою Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 04 лютого 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 березня 2013 року, закрито
провадження у справі в частині
позовних вимог про визнання
протиправним дій щодо відмови в
перерахунку підвищення мінімальної
пенсії за віком на 350 процентів
відповідно до п пункту 27 статті 13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», починаючи з 07.05.2007, на
підставі пункту 4 частини 1 статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постановою Куйбишевського районного
суду м.Донецька від 04 лютого 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12 березня 2013 року, в задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог у позовному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії,
перебував на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в Донецькій
області та отримував пенсію за віком.

Згідно з випискою з акту огляду МСЕК
ОСОБА_2 з 07.05.2007 визнано інвалідом II
групи безстроково, встановлено 70 %
втрати працездатності.

08.11.2007 ОСОБА_2 звернувся до Управління
Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька з
заявою про призначення йому пенсії
відповідно до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Рішенням відповідача від 23.11.2007 ОСОБА_2
відмовлено в призначенні пенсії за
інвалідністю, оскільки розмір пенсії
за вислугу років є більшим, позивачу
було роз'яснено порядок його
оскарження до суду. Зазначене рішення в
судовому порядку оскаржено не було.

11.09.2008 ОСОБА_2 повторно звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька із
заявою про призначення йому пенсії за
інвалідністю відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

15.09.2008 ОСОБА_2 подав до Управління заяву,
у якій просив тимчасово не призначати
йому зазначену пенсію, оскільки розмір
пенсії за вислугу років є більшим.

19.09.2008 ОСОБА_2 втретє звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька із
заявою про призначення йому пенсії за
інвалідністю відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з довідкою Управління
Пенсійного фонду України в Донецькій
області ОСОБА_2 до 30.09.2008 отримував
пенсію за вислугу років відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб».

З розпоряджень Управління Пенсійного
фонду України в Куйбишевському районі
м. Донецька вбачається, що ОСОБА_2 з
19.09.2008 призначено пенсію за
інвалідністю відповідно до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та здійснено відповідний перерахунок
раніше призначеної пенсії.

Оскільки, на думку позивача, відповідач
неправомірно відмовив в перерахунку
пенсії відповідно до вимог статей 50, 54,
67 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з моменту встановлення
групи інвалідності, тому позивач
просить визнати такі дії відповідача
неправомірними.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що позивачем не
дотримано річний строк звернення до
суду, встановлений частиною другою
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій
щодо недоведеності з боку позивача
поважності причин пропуску строку
звернення до суду, у той же час вказує
на порушення судами попередніх
інстанцій норм процесуального права,
що призвело до помилкових висновків
про наявність підстав для відмови у
задоволенні позову.

Так, відповідно до статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач просить
визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови в перерахунку
пенсії з 07.05.2007.

Із даним позовом позивач звернувся до
суду 16.02.2009, тобто позовні вимоги за
період з 05.07.2007 по 16.02.2008 пред'явлено із
пропуском річного строку звернення до
суду, встановленого частиною другою
статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Поважність причин пропуску строку
звернення до суду позивачем не
доведено.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для застосування наслідків
пропущення строку звернення до суду,
встановлених статтею 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У той же час, вказуючи на помилковість
позиції судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для відмови у
задоволенні позову, колегія суддів
виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 5
Кодексу адміністративного судочинства
України провадження в
адміністративних справах здійснюється
відповідно до закону, чинного на час
вчинення окремої процесуальної дії,
розгляду і вирішення справи.

Станом на момент застосування судом
першої інстанції наслідків пропуску
позивачем строку звернення до суду - 04
лютого 2013 року, стаття 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
діяла в редакції, згідно з якою
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

У той же час, суд першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного судового
рішення зазначені положення норм
процесуального права не застосував, що
призвело до ухвалення помилкових
висновків про наявність підстав для
відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 228 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судові рішення в касаційному порядку і
залишає позовну заяву без розгляду або
закриває провадження у справі з
підстав, встановлених статтями 155 і 157
цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судові рішення в
частині позовних вимог за період з
05.07.2007 по 16.02.2008 підлягають скасуванню
із постановленням в цій частині нової
ухвали про залишення позовних вимог за
вказаний період без розгляду.

Окрім того, колегія суддів приходить до
висновку про необґрунтованість
позовних вимог за період з 16.02.2008 по
30.08.2008 з огляду на наступне.

Право вибору пенсійних виплат
передбачене статтею 10 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» означає, що
особі, яка має одночасне право на різні
види пенсії: за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника,
призначається один із цих видів пенсії
за її вибором. Особі, яка має право на
довічну пенсію, призначається один з
видів довічної пенсії за її вибором.

Пунктом 13 розділу XV вказаного Закону
встановлено, що у разі якщо особа має
право на отримання пенсії відповідно
до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", та цього Закону,
призначається одна пенсія за її
вибором.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 45
вказаного Закону пенсія призначається
довічно або на період, протягом якого
пенсіонер має право на виплату пенсії
відповідно до цього Закону.
Переведення з одного виду пенсії на
інший здійснюється з дня подання заяви
на підставі документів про страховий
стаж, заробітну плату (дохід) та інших
документів, що знаходяться на час
переведення з одного виду пенсії на
інший в пенсійній справі, а також
додаткових документів, одержаних
органами Пенсійного фонду.

Оскільки у період з 16.02.2008 по 30.08.2008
позивачеві не було призначено пенсію
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тому у
відповідача і не було підстав для її
перерахунку.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій у вказаній
частині не спростовують.

Відповідно до статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 225, 228, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Куйбишевського районного
суду м.Донецька від 04 лютого 2013 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року змінити, скасувавши в частині
відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька про
перерахунок пенсії за період з 05 липня
2007 року по 16 лютого 2008 року.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м. Донецька про
перерахунок пенсії за період з 05 липня
2007 року по 16 лютого 2008 року - залишити
без розгляду.

В іншій частині постанову
Куйбишевського районного суду
м.Донецька від 04 лютого 2013 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: