Справа № 810/5492/14
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
810/5492/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лисенко В.І.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі - Фуд" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів України про визнання
протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі - Фуд» (далі -
позивач) з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
(далі - відповідач) про визнання
протиправними та скасування рішення
відповідача про коригування митної
вартості від 14.03.2014 № 100250002/2014/000129/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що оскаржуване рішення
відповідача про коригування митної
вартості товарів є протиправним,
оскільки «Фоззі - Фуд» на законних
підставах, правомірно і правильно
визначило митну вартість товарів, а
відповідач, у свою чергу, безпідставно
відмовив позивачу у визначенні митної
вартості за першим (основним) методом
та визначив митну вартість товару за
шостим (резервним) методом.

У судове засідання сторони,
повідомлені належним чином про час,
дату та місце судового розгляду, не
з'явились.

Від представника позивача до суду
надійшло клопотання про розгляд справи
за його відсутності.

Відповідач про причини неявки суд не
повідомив, заперечень проти позову не
надав, із заявами про відкладення
судового розгляду до суду не звертався.

Згідно із частиною четвертою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

За таких обставин, суд ухвалив
розглядати справи за відсутності
сторін та у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку що позовні вимоги
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 07.06.2011 між
компанією Ocean Glass Public Compani Limited та ТОВ
«Фоззі - Фуд» було укладено Контракт №
59-11S/2011(далі - Конракт), відповідно до
умов якого продавець продає, а покупець
купує мґясну продукцію (далі - товар) в
асортименті, кількості та за цінами
відповідно до інвойсів, які є
невід'ємною частиною даного контракту.

Відповідно до підпункту 2.1 Контракту,
ціна на товар визначається у інвойсах
на кожну партію товару. Ціна включає в
себе вартість продукту, тари,
термоусадочної упаковки, маркування,
завантаження, розвантаження, морського
перевезення товару, страхування,
витрат по митному оформленню вантажу в
країні продавця, витрат для перевірки
товару для здійснення поставки.

15 грудня 2012 року між компанією Ocean Glass
Public Compani Limited та ТОВ «Фоззі - Фуд»
укладено Додаткову угоду до контракту
від 07.06.2011 № 59-11S/2011, на підставі якої
сторонами було внесено зміни до пункту
3.1 та пункту 12.8 Контракту.

Так, у відповідності до підпункту 3.1
Контракту (із змінами внесеними
відповідно до Додаткової угоди від
15.12.2012), усі ціни за даним Контрактом, а
також поставка, передбачаються на
умовах FOB Bangkok, Таїланд, відповідно до
Incoterms 2010.

У березні 2014 року з метою митного
оформлення товару, імпортованого
позивачем на підставі вищезазначеного
контракту, товариством до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
була подана митна декларація (далі - МД)
від 14.03.2014 №100250002/2014/062401.

Митна вартість була заявлена
декларантом за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються.

На підтвердження заявленої митної
вартості позивачем подано митному
органу наступні документи згідно
переліку, що зазначений у графі 44 МД,
зокрема: картку обліку особи, яка
здійснює операції з товарами;
міжнародна автомобільна накладна (CMR);
коносамент; банківські платіжні
документи; рахунок - фактуру про
надання транспортно - експедиційних
послуг; документ, що підтверджує
вартість перевезення товару; виписку з
бухгалтерської документації;
розрахунок ціни (калькуляцію); рахунок -
фактуру (інвойс); пакувальний лист;
страховий поліс; зовнішньоекономічний
договір (контракт); додаткову угоду до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); інформацію про позитивні
результати здійснення санітарно -
епідеміологічного контролю товару;
інформацію про позитивні результати
здійснення фітосанітарного контролю
товару; інформацію про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару; резервну позицію;
сертифікат про походження товару
загальної форми; інші некласифіковані
документи; копію митної декларації
країни відправлення.

Митним органом проаналізовано
інформацію, що містилась у
товаросупровідних документах, наданих
до митного оформлення за вказаною
митною декларацією та повідомлено
позивача в електронному вигляді про те,
що відповідно до статті 53 Митного
кодексу України декларанту необхідно
подати додаткові документи, що
підтверджують митну вартість товару, а
саме:

- транспортні (перевізні) документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість перевезення оцінюваних
товарів;

- виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс - листи) виробника
товару;

- копію митної декларації країни
відправлення;

-висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У подальшому, на вимогу митного органу
про надання додаткових документів, на
підтвердження митної вартості, листом
від 14.03.2014 № 521 ТОВ «Фоззі - Фуд» було
надано прайс - лист від 01.12.2013 № 0032016 та
комерційну пропозицію від 01.12.2013 № 0032015.
Разом з тим, позивач повідомив митний
орган про те, що для підтвердження
митної вартості товарів, товариством
до електронної митної декларації вже
надавались копія митної декларації
країни відправлення від 08.01.2014 №
А008-1-5701-02761, платіжне доручення від
17.12.2013 № 13385, платіжне доручення від
28.02.2014 № 13388, оборотно - сальдову
відомість від 13.03.2014, виписку по
особовому рахунку від 04.03.2014, виписку по
особовому рахунку від 18.12.2013; для
підтвердження витрат на
транспортування також надавались
транспортні (перевізні) документи,
зокрема, документ, що підтверджує
вартість перевезення товару (довідка)
від 21.02.2014 № 1780, договір на перевезення
від 19.04.2011 № 378.

Крім цього, ТОВ «Фоззі - Фуд» повідомило
митний орган про відсутність, на той
час, можливості надати інші
витребувані документи на
підтвердження митної вартості
імпортованих товарів.

Розглянувши подані позивачем
додаткові документи, Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
було сформовано Картку відмови у
митному оформленні (випуску) товарів за
заявленою позивачем митною вартістю та
прийнято Рішення про коригування
митної вартості від 14.03.2014 №
100250002/2014/000129/2, яким скориговано митну
вартість імпортованого товару - посуду
столового та кухонного виготовленого
механічно зі скла, виробництва Ocean Glass
Public Compani Limited, Таїланд, код УКТ ЗЕД ,
за шостим резервним методом на рівні 0,92
дол. США за одиницю товару; посудини для
пиття зі скла з нанесеною фарбою
малюнком, виробництва Ocean Glass Public Compani
Limited, Таїланд, код УКТ ЗЕД , за
шостим резервним методом на рівні 0,65
дол. США за одиницю товару.

Підставами для коригування митної
вартості, у відповідності до графи 33
вищезазначеного рішення стали:
невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару,
умовам наведеним у главі 9 Митного
кодексу України; неподання декларантом
додаткових документів у повному обсязі
на письмову вимогу митного органу, а
надані додаткові документи не
підтверджують числові значення митної
вартості; наявність у митного органу
інформації щодо числових значень
складових митної вартості та інших
умов, що могли вплинути на ціну товарів,
яка призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості. У рішенні також вказано на те,
що методи 2-а та 2-б не застосовані у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
(аналогічні) товари; методи 2-в, 2-г -
через відсутність основи для
віднімання (додавання) вартості. Митна
вартість визначена за резервним
методом у відповідності до статті 64
Митного кодексу України.

З метою випуску товарів у вільний обіг
під гарантійні зобов'язання, позивачем
подано нову митну декларацію, у якій
вказано митну вартість товару на рівні,
визначеному митним органом.

Разом з тим, 30.05.2014 ТОВ «Фоззі - Фуд» (в
межах 80 - ти денного строку з моменту
випуску товару у вільний обіг) було
подано заяву № УРБ 10/14-2477 про визнання
заявленої митної вартості та
скасування Рішення про коригування
митної вартості від 14.03.2014 №
100250002/2014/000129/2. До заяви були додані:
копія виписки з бухгалтерської
документації від 03.03.2014, копію митної
декларації країни відправлення від
08.01.2014 № А008-1-5701-02761(повторно), копію
довіреності представника.

За результатами розгляду заяви ТОВ
«Фоззі -Фуд», 06.06.2014 відповідач листом №
6757/1/26-70-61-05 відмовив позивачу у
перегляді Рішення про коригування
митної вартості товарів від 14.03.2014 №
100250002/2014/000129/2.

Зокрема, митний орган у листі зазначив,
що при здійсненні аналізу наданих ТОВ
«Фоззі - Фуд» документів до митного
оформлення за митною декларацією від
14.03.2014 № 100250002/2014/062401 було виявлено, що
подані документи містять розбіжності,
а саме: декларантом не підтверджено
числові значення таких складових
митної вартості як вартість робіт,
пов'язаних із пакуванням; у довідці про
транспортні витрати від 21.02.2014 № 1780
зазначено, що страхування не
здійснювалось, але декларантом подано
страховий поліс від 06.02.204 № 422 про
вартість страхування; у
товаросупровідних документах, які
надані на момент митного оформлення,
визначено, що поставка товару
здійснюється на умовах FOB Bangkok, а за
контрактом - поставка товарів
визначена на умовах CIF Одеса;
встановлено порушення термінів оплати
поставленого товару.

Крім цього, за результатами розгляду
додатково поданих ТОВ «Фоззі - Фуд»
документів, митним органом було
встановлено, що митної декларації
країни відправлення не містить
відміток митного органу країни
відправлення; а витребувані висновки
про вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини,
декларантом взагалі не надані.

На підставі вищезазначених обставин,
митний орган відмовив позивачу у
скасуванні Рішення про коригування
митної вартості від 14.03.2014 №
100250002/2014/000129/2.

Не погоджуючись із спірним рішенням
відповідача про коригування митної
вартості товарів, позивач звернувся до
суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним
відносинам, що виникли між сторонами,
суд виходить з наступного.

Відносини, з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України
від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув
чинності з 01.06.2012 (далі - Митного Кодексу
України), а також положеннями
Податкового кодексу України та інших
законів України з питань
оподаткування.

Відповідно до статті 246 Митного Кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Відповідно до статті 248 Митного Кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення, зокрема: код товару
згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість
товарів; митна вартість товарів та
метод її визначення; суми митних
платежів; спосіб забезпечення сплати
митних платежів (у разі застосування
заходів гарантування їх сплати) (стаття
257 Митного Кодексу України).

Статтями 49, 50 Митного Кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58
Митного Кодексу України також
передбачено, що митною вартістю
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 Митного Кодексу
України митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
Митного Кодексу України).

Статтею 53 Митного Кодексу України
встановлено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, зокрема, є:
декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

В силу частини п'ятої статті 53 Митного
Кодексу України забороняється
вимагати від декларанта або
уповноваженої ним особи будь-які інші
документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 Митного Кодексу України
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного Кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про
внесення змін до Закону України "Про
приєднання України до Протоколу про
внесення змін до Міжнародної конвенції
про спрощення та гармонізацію митних
процедур", якими запроваджено
стандартні правила: на підтвердження
декларації на товари митна служба
вимагає тільки ті документи, які є
необхідними для проведення контролю за
даною операцією та забезпечення
виконання усіх вимог щодо застосування
митного законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
Кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі;
заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 Митного
Кодексу України передбачено, що в разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до статті 54 Митного Кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного Кодексу
України передбачено, що метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно із частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного Кодексу України
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, а також у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини шостої статті 54
Митного Кодексу України митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин першої, другої та п'ятої
статті 54, статті 58 Митного Кодексу
України надає підстави для висновку
про те, що митний орган при здійсненні
контролю за правильністю визначення
митної вартості зобов'язаний
перевірити складові числового
значення митної вартості, правильність
розрахунку, здійсненого декларантом,
упевнитись в достовірності та точності
заяв, документів чи розрахунків,
поданих декларантом, а також
відсутності обмежень для визначення
митної вартості за ціною договору,
наведених у статті 58 Митного Кодексу
України.

Митний орган має право відійти від
наведених вище законодавчих обмежень,
що пов'язують з перевіркою основного
переліку документів, які підтверджують
митну вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в
документах, усунення сумнівів щодо
підробки документів або з'ясування
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, які виявились відсутніми,
закон надає право митному органу
витребувати від декларанта інші
додаткові документи, що перелічені в
частині другій статті 53 Митного
Кодексу України.

Водночас, право митного органу на
витребування додаткових документів
закон пов'язує з вичерпним переліком
підстав, які стосуються недоліків у
наданих для митного оформлення товарів
основних документах для підтвердження
митної вартості товарів, перелік яких
наведено у частині другій статті 53
Митного кодексу України.

Такими імперативними умовами є
наявність обґрунтованих сумнівів у
правильності зазначеної декларантом
митної вартості товарів та/або
існування обґрунтованих підстав
вважати, що існуючий взаємозв'язок між
продавцем і покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартість.

При цьому, суд звертає увагу на те, що
право витребовувати додаткові
документи не означає безапеляційного
неврахування наданих під час
проведення консультацій документів та
в процедурі підтвердження заявленої
митної вартості товарів, що
декларуються.

З аналізу зазначених норм
законодавства убачається, що митний
орган зобов'язаний зазначити
конкретні обставини, які викликали
відповідні сумніви, причини
неможливості перевірки розрахунку
митної вартості на підставі наданих
декларантом документів, обґрунтувати
необхідність перевірки спірних
відомостей та зазначити документи,
надання яких зможе усунути сумніви у їх
достовірності.

З матеріалів справи убачається, що
відповідач, витребовуючи у товариства
додаткові документи, послався на те, що
подані ТОВ «Фоззі - Фуд» документи для
митного оформлення за митною
декларацією від 14.03.2014 № 100250002/2014/062401
містять розбіжності, зокрема: не
підтвердження числового значення
таких складових митної вартості як
вартість робіт пов'язаних із
пакуванням; у довідці про транспортні
витрати від 21.02.2014 № 1780 зазначено, що
страхування не здійснювалось, але
декларантом подано страховий поліс від
06.02.204 № 422 про вартість страхування; у
товаросупровідних документах, які
надані на момент митного оформлення,
визначено, що поставка товару
здійснюється на умовах FOB Bangkok, а за
контрактом - поставка товарів
визначена на умовах CIF Одеса;
встановлено порушення термінів оплати
поставленого товару.

Щодо тверджень митного органу про
неможливість відокремлення із
заявленої позивачем ціни товару,
вартості робіт пов'язаних із
пакуванням, суд зазначає наступне.

Як убачається з підпункту 2.1 Контракту,
ціна на товар визначається у інвойсах
на кожну партію товару. Ціна включає в
себе вартість продукту, тари,
термоусадочної упаковки, маркування,
завантаження, розвантаження, морського
перевезення товару, страхування,
витрат по митному оформленню вантажу в
країні продавця, витрат для перевірки
товару для здійснення поставки.

Відповідно до частини 10 статті 58
Митного кодексу України, при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, зокрема, витрати,
понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода,
за винятком комісійних за закупівлю, що
є платою покупця своєму агентові за
надання послуг, пов'язаних із
представництвом його інтересів за
кордоном для закупівлі оцінюваних
товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в
яку упаковано товар, або іншої
упаковки, що для митних цілей
вважаються єдиним цілим з відповідними
товарами;

в) вартість упаковки або вартість
пакувальних матеріалів та робіт,
пов'язаних із пакуванням.

Вищезазначені обставини свідчать про
те, що в разі включення в ціну товару
такої складової митної вартості як
вартість пакування, вона додатково не
включається у ціну товару і не підлягає
додатковому підтвердженню.

А відтак, твердження митного органу про
наявність розбіжностей у поданих
позивачем документах в цій частині, є
необгрунтованими.

Щодо посилань митного органу про
наявність розбіжностей у поданих
позивачем документах на підтвердження
страхування товару, суд зазначає
наступне.

Як убачається з графи 44 МД від 14.03.2014 №
100250002/2014/062401, на підтвердження витрат на
страхування імпортованого товару, які
включаються до складових митної
вартості, ТОВ «Фоззі - Фуд» було подано
страховий поліс ПрАТ «Страхова
компанія ГРАВЕ УКРАЇНА» від 06.02.2014 № 422,
в якому вартість страхування товару за
Інвойсом № визначена у розмірі
709,69 грн.

Частиною третьою статті 18 Закону
України «Про страхування» передбачено,
що факт укладання договору страхування
може посвідчуватися страховим
свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є
формою договору страхування.

Відповідно до пункту 8 частини другої
статті 53 Митного кодексу України
встановлено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є, якщо здійснювалось страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Це означає, що страховий поліс ПрАТ
«Страхова компанія ГРАВЕ УКРАЇНА» від
06.02.2014 № 422 є належним страховим
документом, що посвідчує вартість
страхування.

А відтак, твердження митного органу про
наявність розбіжностей у поданих
позивачем документах на підтвердження
страхування товару, є також
необґрунтованими.

Щодо тверджень митного органу про
наявність розбіжностей в умовах
поставки, вказаних у товаросупровідних
документах позивача та умовах
Контаркту, суд зазначає наступне.

З підпункту 3.1 Контракту убачається, що
усі ціни за даним Контрактом, а також
поставка, передбачаються на умовах CIF
Одеса, відповідно до Incoterms 2010.

На підставі Додаткової угоди до
Контракту від 15.12.2012, укладеної між
компанією Ocean Glass Public Compani Limited та ТОВ
«Фоззі - Фуд» було внесено зміни до
підпункту 3.1 Контракту, зокрема, було
визначено, що усі ціни за даним
Контрактом, а також поставка,
передбачаються на умовах FOB Bangkok,
Таїланд, відповідно до Incoterms 2010.

Як убачається з графи 44 МД від 14.03.2014 №
100250002/2014/062401 (рядок 4103), під час митного
оформлення товару, позивачем було
подано вищезазначену Додаткову угоду
від 15.12.2012.

А відтак, дані обставини свідчать про
те, що твердження митного органу про
наявність розбіжностей в умовах
поставки, вказаних у товаросупровідних
документах позивача та умовах
Контаркту, є безпідставними.

Щодо посилань митного органу на
порушення позивачем термінів оплати
товару, суд зазначає, що дані обставини
ніяким чином не впливають на
визначення митної вартості та не
можуть бути підставою для її
коригування.

Таким чином, вищезазначені обставини
свідчать про те, що подані ТОВ «Фоззі -
Фуд» документи для митного оформлення
за митною декларацією від 14.03.2014 №
100250002/2014/062401 не містять будь - яких
розбіжностей та належним чином
підтверджують складові митної
вартості імпортованих товарів.

А відтак, підстав для коригування
митної вартості товарів у зв'язку з
наявністю розбіжностей у поданих
позивачем документах, які призвели до
виникнення сумнівів у правильності
визначення позивачем митної вартості,
у митного органу не було.

Щодо зазначеного в оскаржуваному
рішенні неподання позивачем
додаткових документів на вимогу
митного органу, то судом встановлено,
що товариством на виконання вимог
митного органу були подані прайс - лист
від 01.12.2013 № 0032016 та комерційна
пропозиція від 01.12.2013 № 0032015. Решта
витребуваних документів, таких , як
копія митної декларації країни
відправлення від 08.01.2014 № А008-1-5701-02761,
платіжне доручення від 17.12.2013 № 13385,
платіжне доручення від 28.02.2014 № 13388,
оборотно - сальдову відомість від
13.03.2014, виписку по особовому рахунку від
04.03.2014, виписку по особовому рахунку від
18.12.2013; для підтвердження витрат на
транспортування, також надавались
транспортні (перевізні) документи,
зокрема, документ, що підтверджує
вартість перевезення товару (довідка)
від 21.02.2014 № 1780, договір на перевезення
від 19.04.2011 № 378, подавались позивачем
під час митного оформлення, що
підтверджується даними митної
декларації.

Щодо не підтвердження заявленої
позивачем митної вартості висновками
експертних організацій якісних
характеристик товару, які, на думку
відповідача, впливають на рівень його
вартості, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті
53 Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи, а саме: висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Суд зауважує, що висновок про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, надаються
на письмову вимогу митниці виключно у
випадку їх наявності у декларанта.

Крім того, відсутність таких
додаткових документів не впливає на
правильність визначення декларантом
митної вартості товарів за першим
методом, що підтверджується наданими
до митного оформлення основними
документами. Неподання декларантом
зазначених документів під час митного
оформлення, за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товарів за першим
методом, не є достатнім для висновку
про наявність підстав для застосування
митним органом іншого методу
визначення митної вартості.

Щодо відсутності в митній декларації
продавця відмітки митного органу
країни відправлення, то суд зазначає
наступне.

Еспортна декларація, яка подавалась
під час митного оформлення оцінюваних
товарів, була оформлена відправником
шляхом електронного декларування, тому
не могла і не повинна була містити
відміток митних органів країни
відправлення.

Враховуючи встановлені судом
обставини, митний орган не навів
жодного обґрунтованого пояснення та не
надав жодного доказу, які б свідчили
про наявні розбіжностей, які не дають
можливості підтвердити числові
значення складових митної вартості
товарів, заявленої позивачем під час
митного оформлення, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено судом, митна вартість
товарів була підтверджена позивачем
всіма необхідними документами,
зазначеними у частини другій статті 53
Митного кодексу України.

Таким чином, у відповідача під час
прийняття рішення про коригування
митної вартості товарів не було
підстав для незастосування основного
методу визначення митної вартості
товарів ТОВ «Фоззі - Фуд» - за ціною
договору.

В оскаржуваному рішенні про
коригування митної вартості товарів
також не визначено, яка з перелічених у
частині другій статті 58 Митного
кодексу України підстав у даній
конкретній справі стала причиною
неможливості застосування першого
методу.

Крім того, спірне рішення не містить
обґрунтованого математичного
розрахунку ціни товару за одиницю (із
зазначенням конкретних складових
цього розрахунку), визначеної Митним
органом у рішенні, що доводило б
обґрунтованість рівня скоригованої
ним митної вартості товару, та не
розкриває конкретних фактів, які
вплинули на таке коригування, що вказує
на їх невідповідність вимогам частини
другої статті 55 Митного кодексу
України.

Зазначене свідчить про довільність
визначення митним органом числового
значення митної вартості товарів,
імпортованих позивачем за МД від 14.03.2014
№100250002/2014/062401 на рівні 0,92 дол. США за
одиницю товару - посуду столового та
кухонного виготовленого механічно зі
скла, виробництва Ocean Glass Public Compani Limited,
Таїланд, код УКТ ЗЕД та на рівні
0,65 дол. США за одиницю товару - посудини
для пиття зі скла з нанесеною фарбою
малюнком, виробництва Ocean Glass Public Compani
Limited, Таїланд, код УКТ ЗЕД .

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, визначив митну вартість за
резервним методом та прийняв
оскаржуване рішення про коригування
митної вартості товару, тому це
рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір, таким чином,
судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету на користь
позивача.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів від 14.03.2014 №
100250002/2014/000129/2.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі - Фуд»
сплачений судовий збір у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) гривень 70 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лисенко В.І.