Справа № 2а-15300/12/2670
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/30287/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого суді:
Васильченко Н.В.,

суддів:
Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі судового засідання:
Романишин О.Р.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
касаційною скаргою Органу
самоорганізації населення «Комітет
мікрорайону «Березняки-Тельбін» на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 грудня 2012 року а
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2014
р. у справі № 2а-15300/12/2670 за позовом
Органу самоорганізації населення
«Комітет мікрорайону
«Березняки-Тельбін» до Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в місті Києві
про скасування висновку № 184, -

в с т а н о в и л а :

Орган самоорганізації населення
«Комітет мікрорайону
«Березняки-Тельбін» звернувся до суду
з вимогою про скасування висновку
державної екологічної експертизи № 184
ескізного проекту забудови території
біля озера Тельбін з будівництвом
житлово-готельного комплексу зі
спортивно-розважальним центром
«Аквапарк» за адресою: вул.Ю.Шумського
у Дніпровському районі м. Києва,
виданого Державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в місті Києві,
вих.№08-810/4031-ЕК від 06.08.03 року.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що
відповідач в порушення вимог
законодавства про містобудування та
екологічного законодавства видав
третій особі позитивний висновок
екологічної експертизи щодо
будівництва житлової забудови на
земельній ділянці, що входить до
паркової зони.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 грудня 2012 року, залишеною без мін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2014
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями
судів, Орган самоорганізації населення
«Комітет мікрорайону
«Березняки-Тельбін» звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить ці
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити.

Касаційна скарга обґрунтована
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи на предмет повноти та
всебічності дослідження їх судами та
обґрунтованості застосування норм
матеріального права до спірних
правовідносин, вивчивши доводи
касаційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав до її задоволення.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідачем прийнято
висновок державної екологічної
експертизи №184 до ескізного проекту
забудови території біля озера Тельбін
з будівництвом житлово-готельного
комплексу зі спортивно-розважальним
центром «Аквапарк»на вул.Шумського у
Дніпровському районі м.Києва.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився суд
апеляційної інстанції, вірно виходив з
того, що приймаючи спірний висновок,
відповідач діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
Конституцією України та Законами
України.

Так, відповідно до ст. 1 Водного кодексу
України прибережна захисна смуга -
частина водоохоронної зони
відповідної ширини вздовж річки, моря,
навколо водойм, на якій встановлено
більш суворий режим господарської
діяльності, ніж на решті території
водоохоронної зони.

У межах існуючих населених пунктів
прибережна захисна смуга
встановлюється з урахуванням
містобудівної документації.

Відповідно до ст. 87 Водного кодексу
України для створення сприятливого
режиму водних об'єктів, попередження їх
забруднення, засмічення і вичерпання,
знищення навколоводних рослин і
тварин, а також зменшення коливань
стоку вздовж річок, морів та навколо
озер, водосховищ і інших водойм
встановлюються водоохоронні зони.

Водоохоронна зона має внутрішню і
зовнішню межі. Внутрішня межа
водоохоронної зони збігається з
мінімальним рівнем води у водному
об'єкті. Зовнішня межа водоохоронної
зони, як правило, прив'язується до
наявних контурів
сільськогосподарських угідь, шляхів,
лісосмуг, меж: заплав, надзаплавних
терас, бровок схилів, балок та ярів і
визначається найбільш віддаленою від
водного об'єкта лінією: затоплення при
максимальному повеневому (паводковому)
рівні води, що повторюється один раз за
десять років; берегоруйнування,
меандрування; тимчасового та
постійного підтоплення земель;
ерозійної активності; - берегових
схилів і сильноеродованих земель.

Статтею 88 Водного кодексу України (у
редакції, що була чинною на момент
проведення екологічної експертизи)
передбачено, що з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності вздовж річок, морів і
навколо озер, водосховищ та інших
водойм в межах водоохоронних зон
виділяються земельні ділянки під
прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги
встановлюються по обидва береги річок
та навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) для середніх річок,
водосховищ на них, водойм, а також
ставків площею понад 3 гектари - шириною
50 метрів.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 486 від 8 травня 1996 р. затверджений
«Порядок визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них» (далі -
Порядок), у якому зазначено, що розміри
і межі водоохоронних зон визначаються
проектом на основі
нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 10 Порядку, на землях міст і
селищ міського типу розмір
водоохоронної зони, як і прибережної
захисної смуги, встановлюється
відповідно до існуючих на час
встановлення водоохоронної зони
конкретних умов забудови.

Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою.

Проекти землеустрою щодо встановлення
меж прибережних захисних смуг (з
установленою в них пляжною зоною)
розробляються в порядку, передбаченому
законом, а саме: на замовлення фізичних
та юридичних осіб, та узгоджуються з
власниками землі, землекористувачами,
Мінприроди, Держводагентством та
територіальними органами
Держземагентства, а на території
Автономної Республіки Крим - з органами
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань екології та
природних ресурсів, водного
господарства та земельних ресурсів і
затверджуються відповідними місцевими
органами виконавчої влади або
виконавчими комітетами рад.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, відповідно до «Схеми
розміщення внутрішніх водойм м.Києва»,
розробленої АТ «Київпроект» у 1995 році,
озеро Тельбін - водойма штучного
походження. Зазначена «Схема
розміщення внутрішніх водойм м.Києва»
є чинною.

Отже, твердження відповідача у
спірному висновку про те, що ширина
прибережної смуги для озера Тельбін
становить 50 метрів відповідає вимогам
ст. 88 Водного Кодексу України, у зв'язку
з чим доводи позивача про протилежне,
які також наводяться в касаційній
скарзі, обґрунтовано відхилені судами.

Крім того, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про
екологічну експертизу» екологічна
експертиза в Україні - вид
науково-практичної діяльності
спеціально уповноважених державних
органів, еколого-експертних формувань
та об'єднань громадян, що ґрунтується
на міжгалузевому екологічному
дослідженні, аналізі та оцінці
передпроектних, проектних та інших
матеріалів чи об'єктів, реалізація і
дія яких може негативно впливати або
впливає на стан навколишнього
природного середовища, і спрямована на
підготовку висновків про
відповідність запланованої чи
здійснюваної діяльності нормам і
вимогам законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
раціональне використання і
відтворення природних ресурсів,
забезпечення екологічної безпеки.

Відповідно до пп. 1, 3 ст. 5 Закону України
«Про екологічну експертизу» (в
редакції чинній на час здійснення
експертизи) основними завданнями
екологічної експертизи є встановлення
відповідності об'єктів експертизи
вимогам екологічного законодавства
визначення ступеня екологічного
ризику і безпеки запланованої чи
здійснюваної діяльності.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про
екологічну експертизу» процедура
проведення екологічної експертизи
передбачає перевірку наявності та
повноти необхідних матеріалів і
реквізитів на об'єкти екологічної
експертизи, аналітичне опрацювання
матеріалів екологічної експертизи,
достатності та ефективності
екологічних обґрунтувань діяльності
об'єктів екологічної експертизи, в разі
необхідності натурні обстеження і
проведення на їх основі порівняльного
аналізу, узагальнення окремих
експертних досліджень одержаної
інформації та наслідків діяльності
об'єктів експертизи, підготовку
висновку екологічної експертизи.

Статтею 39 вищенаведеного Закону
передбачено, що висновки державної
екологічної експертизи повинні
містити оцінку екологічної
допустимості і можливості прийняття
рішень, щодо об'єкта екологічної
експертизи та враховувати
соціально-економічні наслідки.
Позитивні висновки державної
екологічної експертизи після
затвердження їх спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів чи його органами на
місцях є підставою для відкриття
фінансування проектів і програм чи
діяльності.

Згідно з п. 1 ст. 45 Закону висновки
державної екологічної експертизи
можуть бути визнані недійсними в
судовому порядку у разі порушення
вимог законодавства про проведення
державної екологічної експертизи.

Суди першої та апеляційної інстанцій
обґрунтовано дійшли думки, що
інспекція, при проведенні експертизи,
діяла відповідно до Закону України
«Про екологічну експертизу».

Крім того, Державною екологічною
інспекцією в м. Києві (Міністерства
навколишнього природного середовища
України) 05 та 08 серпня 2011 року
проводились перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
ТОВ «Аквапарк» при проведенні
будівельних робіт за адресою: м. Київ,
Дніпровський р-н, вул. Юрія Шумського.

За результатами проведених перевірок
порушень норм чинного
природоохоронного законодавства з
боку ТОВ «Аквапарк» не виявлено, про що
складені відповідні акти перевірки від
05.08.2011 року та від 08.08.2011 року.

За таких обставин, враховуючи
викладені норми законодавства, колегія
суддів погоджується з висновками судів
першої та апеляційної інстанцій про те,
що спірний висновок державної
екологічної експертизи №184
відповідачем виданий з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення, на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачені, зокрема, Законом України
Закону України «Про екологічну
експертизу» та Водним кодексом
України.

Колегія суддів дійшла думки, що суди
першої та апеляційної інстанції повно
та всебічно дослідили обставини
справи, вірно встановили характер
спірних правовідносин та обґрунтовано
застосували норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б призвели
до ухвалення незаконного рішення, не
встановлено.

Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо
обставини справи досліджено повно,
суди першої та апеляційної інстанції
не допустили порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 224, 230, 231 КАС України, колегія
суддів -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Органу
самоорганізації населення «Комітет
мікрорайону «Березняки-Тельбін»
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 грудня 2012 року а
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 15 травня 2014
р. у справі № 2а-15300/12/2670 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, в порядку та у строки,
визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС України.

Судді: