Справа № 804/7973/13-а
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2013-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
21 жовтня 2013 р. Справа № 804/7973/13-а
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
ПУБЛІЧНОГО АКЦІОННЕРНОГО ТОВАРИСТВА
«ХЛІБ» до Дніпропетровської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
07.06.13 року Публічне акціонерне
товариство «ХЛІБ» (далі - позивач)
звернулося до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби (правонаступником
якої являється Дніпропетровська
об'єднана Державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області) (далі -
відповідач), у рахуванням уточнень до
позовної заяви, про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
13.05.2013 року № 000087220 про донарахування
сум грошових зобов'язань з податку на
додану вартість в розмірі 481735,50 грн.
В обґрунтування позову позивачем
зазначено що висновки Акту перевірки
від 21.01.2013 року № 55/222/00381545 щодо
завищення сум податкового кредиту та
завищення сум валових витрат, що
призвело до заниження податку на
додану вартість на суму 321157,00 грн. є
необґрунтованими, оскільки до
перевірки були надані всі первинні
документи та податкова звітність, які
свідчать про правомірність формування
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ «Хлібсервіс» та
ПП «Агенство маркетингових
досліджень». За вказаних обставин
податкове повідомлення - рішення від
13.05.2013 року № 000087220 про донарахування
сум грошових зобов'язань з ПДВ є
протиправним та підлягає скасуванню.
В судовому засіданні представник
позивача підтримав позов та просив
його задовольнити із вказаних у ньому
Відповідач - Дніпропетровська
міжрайонна державна податкова
інспекція Дніпропетровської області
Державної податкової служби
(правонаступником якої являється
Дніпропетровська об'єднана Державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області) проти
позову заперечував. Подав до суду
письмові заперечення, які залучені до
матеріалів справи (т. 1 а.с. 218-219).
Представник відповідача суду пояснив,
що оскаржуване податкове повідомлення
- рішення прийнято податковим органом
на підставі норм діючого податкового
законодавства і підстави для його
скасування відсутні.
Вивчивши доводи позову та заперечень,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд при винесені постанови
виходить з наступних підстав та
Судовим розглядом справи встановлено,
що в період з 14.12.2012 р. по 14.01.2013 р.
Дніпропетровською міжрайонною
державною податковою інспекцією
Дніпропетровської області ДПС
(правонаступником якої являється
Дніпропетровська об'єднана Державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області) було
проведено планову виїзну перевірку ПАТ
дотримання податкового законодавства
за період з 01.10.2011 р. по 30.09.2012 р.,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2011 р. по 30.09.2012 р. за
результатами якої було складено Акт
перевірки від 21.01.2013 р. №55/222/00381545 (т. 1
З посиланням на Акт перевірки від 21.01.2013
р. №55/222/00381545 відповідачем 08.02.2013 р. було
винесено податкове повідомлення -
рішення № про донарахування сум
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість в розмірі 521614,50 грн. (т. 1
а.с. 6).

В ході адміністративного оскарження
позивачем податкового повідомлення -
рішення № від 08.02.2013 року,
Рішенням про результат розгляду
первинної скарги Державною податковою
службою у Дніпропетровській області
ДПС № 1674/10/10-25 від 15.04.2013 р. (залишеного
без змін Рішенням про результати
розгляду повторної скарги
Міністерством доходів і зборів від
21.05.2013 р. № 2988/6/99-99/10-01-15) податкове
повідомлення - рішення від 08.02.2013 р. №
про донарахування сум грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість в розмірі 521614,50 грн. було
відкликано і винесено нове податкове
повідомлення - рішення від 13.05.2013 року
№000087220 про донарахування сум грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість в розмірі 481735,50 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі
321157,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями в розмірі 160578,50 грн. (т. 1 а.с.
42-50, 215).

Вважаючи податкове повідомлення -
рішення від 13.05.2013 року №000087220
протиправним, позивач просить його
скасувати.

За висновками Акту перевірки від 21.01.2013
р. №55/222/00381545, проведеною перевіркою
позивача не підтверджена реальність
здійснення господарських відносин
зокрема із ТОВ «Хлібсервіс» та ПП
«Агенство маркетингових досліджень»,
встановлена дефектність первинних
документів та відсутність об'єктів
оподаткування, що свідчить про
порушення п. 198.6 ст. 198 ПК України, а саме,
заниження податку на додану вартість
на суму 321157,00 грн.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість вказаних висновків
відповідача і винесеного на підставі
такого висновку спірного акту
індивідуальної дії на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Як встановлено в ході розгляду справи,
спірні суми податкового кредиту в
розмірі 321157,00 грн. сформовані
позивачем за взаємовідносинами у
грудні 2011 року - вересні 2012 року з ПП
«Агенство маркетингових досліджень»
на суму ПДВ - 201055,00 грн., в січні 2012 року з
ТОВ «Хлібсервіс» на суму ПДВ -120000,00 грн.,
та включення до податкового кредиту
податкової накладної ПАТ «Київстар» №
38139/2 від 28.02.2010 р. на суму ПДВ - 101,96 грн.

На підтвердження існування зазначених
взаємовідносин та правомірності
формування податкового кредиту
позивачем подані до суду:

-Договір від 25.01.2012 р. № 25/01/12 з ТОВ
«Хлібсервіс», згідно з умовами якого
ТОВ «Хлібсервіс» (Продавець)
зобов'язується передати, а ПАТ «Хліб»
(Покупець) зобов'язується прийняти та
сплатити за товар в узгодженому
сторонами асортименті, в порядку і на
умовах, передбачених сторонами (п.1.1).
Асортимент та кількість товару
визначаються сторонами додатково та
відображається в рахунках - фактурах та
відповідних накладних на товар, а також
у додатках (специфікаціях) до Договору,
які є його невід'ємною частиною (п. 2.1).
Поставка товару здійснюється на
умовах, вказаних у додатках
(специфікаціях) до Договору, які є його
невід'ємною частиною (п. 3.1). Оплата за
поставлений товар здійснюється
Покупцем на підставі виставлених
Продавцем рахунків (п. 4.1); специфікації
до договору; платіжне доручення № 292
від 26.01.2012 р. на суму 720000,00 грн. в т.ч. ПДВ -
120000,00 грн.; видаткова накладна № 03/31-0001
від 31.03.2012 р.; податкова накладна № 3 від
26.01.2012 р. на поставку борошна на суму
720000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 120000,00 грн. (т. 1 а.с.
71-78);

-Договір № 34 від 01.01.2012 р. з ПП «Агенство
маркетингових досліджень» згідно з
умовами якого ПП «Агенство
маркетингових досліджень» (Виконавець)
зобов'язується виконати послуги для
ПАТ «Хліб» (Замовник), а ПАТ «Хліб»
зобов'язується оплатити послуги з
маркетингового дослідження на умовах,
вказаних у Договорі (п. 1.1). Вартість
послуг вказується і Додатках до
Договору, які є невід'ємною частиною
Договору (п.3.1). Виконання робіт
підтверджується актом здачі - прийомки
наданих послуг (п.4.1); Акти здачі -
прийняття виконаних робіт (наданих
послуг); звіти про проведені
маркетингові дослідження; платіжні
доручення про сплату за надані послуги;
податкові накладні №3353 від 31.12.2011 р., №
41 від 31.01.2012 р., №96 від 29.02.2012 р. № 109 від
20.03.2012 р., № 146 від 31.03.2012 р., №180 від 30.04.2012
р., № 252 від 31.05.2012 р., № 298 від 30.06.2012 р.,
№355 від 31.07.2012 р., № 409 від 31.08.2012 р. (т. 1
а.с. 79-197, т. 2 а.с. 2-28);

-уточнюючий розрахунок Розшифровок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту у розрізі контрагентів
(Додаток 5) за жовтень 2011 року №
від 04.04.2012 р. (т. 1 а.с. 68-70); податкова
декларація з ПДВ за жовтень 2011 р. від
21.11.2011 р. № (т. 2 а.с. 73-83).

Розв'язуючи спір, суд зазначає, що
порядок формування платником
податкового кредиту за спірний період
за вказаними господарськими
взаємовідносинами визначений
приписами Податкового кодексу України
від 02.12.2010 р. № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно з п. 14.1.36 ст. 14 ПК України,
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.
За змістом п. 22.1. ст. 22 ПК України,
об'єктом оподаткування можуть бути
майно, товари, дохід (прибуток) або його
частина, обороти з реалізації товарів
(робіт, послуг), операції з постачання
товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти,
визначені податковим законодавством, з
наявністю яких податкове
законодавство пов'язує виникнення у
платника податкового обов'язку.

За змістом приписів п. 185.1 ст. 185, п. 187.1
ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість є операції платників податку,
окрім іншого, з постачання товарів,
місце постачання яких розташоване на
митній території України. Датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: або
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, або дата відвантаження
товарів. База оподаткування операцій з
постачання товарів/послуг
визначається виходячи з їх договірної
(контрактної) вартості, але не нижче
звичайних цін, з урахуванням
загальнодержавних податків та зборів.

Згідно з п. 201.1, 201.4, 201.6 ст. 201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну. Податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця та є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Пунктом 200.1 ст. 200
згаданого Кодексу встановлено, що сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. В свою чергу,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно п. 198.1 ст. 198
виникає, окрім іншого, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. При цьому,
відповідно до п. 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: або дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною. Податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, та складається з
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за встановленою
ставкою, протягом такого звітного
періоду, окрім іншого, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст. 201
Кодексу). Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК
України визначено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок, що у Податковому
кодексі України передбачено єдину
підставу для формування податкового
кредиту, а саме наявність у платника
податку - Покупця (отримувача
робіт/послуг) належно оформленої та
виданої податкової накладної при
умові, що товари (роботи/послуги) в
подальшому будуть використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

На підстави наведених законодавчих
положень суд доходить до висновку, що
при складанні податкової звітності, в
тому числі і з ПДВ, з метою правильного
відображення господарської операції
повинні враховуватись відповідні
документи первинного обліку, а саме по
зазначених операціях придбання
товарів (робіт/послуг) повинні бути в
наявності первинні документи, що
підтверджують здійснення платником
податку відповідних господарських
операцій, тобто наявність об'єкту
оподаткування, в тому числі отримання
позивачем таких товарів (робіт/послуг)
та використання їх у господарській
діяльності позивача, а також належним
чином оформлені податкові накладні.

Як було встановлено в ході розгляду
справи, ПАТ «ХЛІБ» було укладено з ТОВ
«Хлібсервіс» договір на придбання
борошна від 25.01.2012 року № 83/01/12. ПАТ
«ХЛІБ» здійснило передплату за борошно
в сумі 720 000,00 грн., а ТОВ «Хлібсервіс»
здійснило поставку борошна. Після
отримання борошна ПАТ «ХЛІБ» було
з'ясовано, що борошно не можливо
використати в виробництві хліба
виробничих потужностях ПАТ «ХЛІБ», у
зв'язку з чим борошно було повернуто
постачальнику ТОВ «Хлібсервіс».

На підставі викладеного суд зазначає,
що факт реальності виконання
господарських зобов'язань та отримання
позивачем від ТОВ «Хлібсервіс» товару
підтверджується наявними в матеріалах
справи податковою накладною податкова
накладна № 3 від 26.01.2012 р. на поставку
борошна на суму 720000,00 грн. в т.ч. ПДВ -
120000,00 грн.

Суд також відзначає, що на виконання
Договору з ПП «Агентство маркетингових
досліджень» у період з грудня 2011 року
по вересень 2012 року, ПАТ «ХЛІБ» було
надано маркетингові послуги що
підтверджується наданими для
перевірки первинними документами
бухгалтерського обліку ПАТ «ХЛІБ» -
Актами приймання - передачі виконаних
послуг про надання маркетингових
послуг з додатками - Звіт про надані
маркетингові послуги.

Також судом встановлено, що розрахунки
за вище зазначені господарські
операції були проведені в
безготівковій форму, про що свідчать
наведені вище та наявні в матеріалах
справи копії платіжних доручень про
перерахування грошових коштів
позивачем.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» № 996-XIV (далі -
Закон № 996) господарська операція - дія
або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства;
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення;
фінансова звітність - бухгалтерська
звітність, що містить інформацію про
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства за звітний період. Згідно
зі ст. 3 Закону № 996 метою ведення
бухгалтерського обліку і складання
фінансової звітності є надання
користувачам для прийняття рішень
повної, правдивої та неупередженої
інформації про фінансове становище,
результати діяльності та рух грошових
коштів підприємства. Приписами ст.9
Закону № 996 визначено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Судовим оглядом
первинних документів, складених за
взаємовідносинами позивача з ТОВ
«Хлібсервіс» та ПП «Агенство
маркетингових досліджень» на підставі
вищенаведених Договорів, не
встановлено їх невідповідності
приписам Закону №996.

Щодо доводів відповідача, які
ґрунтуються на судженнях ОДПІ про
відсутність необхідних умов для
ведення господарської діяльності,
відсутність основних фондів,
технічного персоналу, виробничих
активів складських приміщень та
транспортних засобів, що на його думку
унеможливлює сам факт здійснення
господарської діяльності
контрагентами позивача, а отже
доводить відсутність юридичного
змісту правочину укладеного між
позивачем та зазначеним контрагентом,
суд зауважує, що такі доводи, за
належним їх документальним
підтвердженням, можуть служити
доказами фіктивності або удаваності
цього правочину (ст.234, 235 ЦК України) при
оспорюванні його в судовому порядку,
але не є підставами для визнання його
нікчемним.

Фактів спрямованості правочину між
позивачем та його контрагентами - ТОВ
«Хлібсервіс» та ПП «Агенство
маркетингових досліджень», на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним,
ОДПІ не наводиться. Рішення суду про
визнання зазначеного правочину
недійсним через недодержання вимог
щодо його відповідності інтересам
держави і суспільства, моральним
засадам, податковим органом до суду не
надано, в акті перевірки про наявність
такого рішення не зазначено, а судом на
виконання ст.11 КАС України доказів
існування такого рішення не виявлено.
За викладених обставин висновки акту
перевірки щодо порушення позивачем
положень ЦК України та відсутність
об'єктів оподаткування суду не
доведені.

З урахуванням встановлених обставин,
суд дійшов висновку про те, що фактичні
обставини справи об'єктивно
засвідчують здійснення господарської
діяльності між позивачем та його
контрагентами - ТОВ «Хлібсервіс» та ПП
«Агенство маркетингових досліджень»,
правомірність формування позивачем
податкового кредиту з податку на
додану вартість, відповідно до
первинних бухгалтерських документів
та по податковим накладним, які
виписані на виконання умов викладених
вище договірних відносин.

За умови відсутності законодавчо
визначених обставин, які б позбавляли
платника податку (покупця) права на
формування податкового кредиту,
зокрема за відсутністю з боку платника
порушення вимог п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6
ст. 198 ПК України при формуванні
податкового кредиту останній має право
на податковий кредит, на який
зменшується податкове зобов'язання
звітного періоду за правилом п.п. 14.1.181
п. 14.1 ст. 14, п. 200.1 ст. 200 ПК України.

Судом в ході розгляду справи не
встановлено жодного фактичного
порушення позивачем вимог наведених
норм законодавства, яке б позбавляло
його права на податковий кредит. За
умови реального здійснення
господарської операції, яка призвела
до об'єктивної зміни складу активів
платника податків - покупця (отримувача
послуг), будь-які порушення
постачальниками товару (послуг)
податкового законодавства чи правил
ведення господарської діяльності не
можуть бути підставою для позбавлення
покупця (отримувача послуг) права на
податковий кредит.

Отже, податковий кредит у сумі 120000,00
грн. по взаємовідносинам з ТОВ
«Хлібсервіс» за січень 2012 року та в
сумі 201055,00 грн. по взаємовідносинам з ПП
«Агенство маркетингових досліджень»
за період жовтень 2011 року - вересень 2012
року, сформований позивачем правомірно
і підстави для скасування податкового
повідомлення- рішення в цій частині
відсутні.

Що стосується висновків податкового
органу щодо безпідставного включення
позивачем до складу податкового
кредиту жовтня 2011 року податкової
накладної ПАТ «Київстар» № 38139/2 від
28.02.2010 року та встановлення порушення
норм п. 198.6 ст. 198 ПК України, суд
зазначає наступне.

Як було з'ясовано в ході розгляду
справи, позивачем до Дніпропетровської
ОДПІ 24.02.2012 р. засобами електронного
зв'язку було подано Декларацію з
податку на додану вартість (звітну) за
період - жовтень 2011 року (№ ) разом
із Розшифровкою податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Додаток 5), в якому в
Розділі II «Податковий кредит» під № 239
була зазначена податкова накладна ПАТ
«Київстар» на суму 509,80 грн. в т.ч. ПДВ -
101,96 грн. (т. 2 а.с. 73-83).

04.05.2012 року позивачем до ОДПІ було
подано уточнюючий Розрахунок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів за
жовтень 2011 року (№ ) в якому
підприємством самостійно в Розділі II
«Податковий кредит» під № 23 була
виправлена помилка щодо визначення
дати виписки податкової накладної та
зазначено, що податкова накладна
накладна ПАТ «Київстар» на суму 509,80
грн. в т.ч. ПДВ - 101,96 грн. виписана в
лютому 2011 року (т. 1 а.с. 68-70).

За таких обставин суд вважає, що
позивачем правомірно з урахуванням
положень ст. 50 ПК України було
виправлено допущену описку щодо дати
виникнення права на формування
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ПАТ «Київстар», у
зв'язку із чим, підстави для скасування
податкового повідомлення - рішення в
цій частині, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

При цьому в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС
України).

Приймаючи до уваги ту обставину, що
відповідачем не доведено
правомірність прийняття оскаржуваного
рішення, адміністративний позові
підлягає задоволенню, а податкове
повідомлення - рішення № від
13.05.2013 року, скасуванню.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КАС
України. № від 13.05.2013 року

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ПУБЛІЧНОГО
АКЦІОННЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ХЛІБ» до
Дніпропетровської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби (правонаступником
якої являється Дніпропетровська
об'єднана Державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області) форми «Р» №
від 13.05.2013 року про збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість по вітчизняних
товарах (роботах, послугах) на суму
481735,50 грн. (в т.ч. за основним платежем
321157,00 грн., штрафні (фінансові) санкції
в сумі 160578,50 грн.).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОННЕРНОГО
ТОВАРИСТВА «ХЛІБ» (,
адреса: 49000, м.Дніпропетровськ, вул.
Шинна, буд. 18) витрати по оплаті
судового збору в розмірі 2294,00 грн. (дві
тисячі двісті дев'яносто чотири грн. 00
коп.).

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя І.В.
Тулянцева