Справа № 2а-5488/10/1770
Суддя: Пліш М.А.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2014 року
Справа
№ 9104/17778/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Пліша М.А.,

суддів
Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
головного управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської обласної державної
адміністрації на постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2010
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
головного управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської обласної державної
адміністрації про визнання відмови
незаконною та зобов'язання вчинення
певних дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої
інстанції з адміністративним позовом
до головного управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської обласної державної
адміністрації в якому просила визнати
незаконною відмову відповідача у
наданні дозволу ОСОБА_1 на зняття з
обліку автомобіля марки «VOLKSWAGEN РАSSAТ»,
1998 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, об'єм двигуна 1781 куб.см, номер
кузова НОМЕР_2 та зобов'язати
останнього дати дозвіл та усі
необхідні документи позивачу - ОСОБА_1,
дочці померлого інваліда ОСОБА_2, на
зняття з обліку для реєстрації цього
автомобіля.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2010
року позовні вимоги задоволено,
визнано протиправною відмову
головного управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської облдержадміністрації у
наданні дозволу ОСОБА_1 на зняття з
обліку автомобіля марки «VOLKSWAGEN РАSSAТ»,
1998 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, об'єм двигуна 1781 куб.см, номер
кузова НОМЕР_2 та зобов'язано
відповідача дати дозвіл та усі
необхідні документи ОСОБА_1, дочці
померлого інваліда ОСОБА_2, на зняття з
обліку для реєстрації вказаного
автомобіля.

Не погодившись з таким рішенням
суду першої інстанції головне
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
обласної державної адміністрації
оскаржило його в апеляційному порядку,
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
батько позивачки, ОСОБА_2, як інвалід
загального захворювання III групи через
головне управління праці та
соціального захисту населення
облдержадміністрації був безкоштовно
забезпечений автомобілем марки «VOLKSWAGEN
РАSSAТ», 1998 року випуску, який надійшов
головному управлінню як гуманітарна
допомога від громадянина Німеччини для
ОСОБА_2.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо забезпечення інвалідів
автомобілями» Закон України «Про
гуманітарну допомогу» доповнений
статтею 11-1 згідно з якою після смерті
інваліда автомобіль, визнаний
гуманітарною допомогою, яким інвалід
був забезпечений через органи праці та
соціального захисту населення і
користувався менше 10 років, може бути
переданий у власність одному із членів
сім'ї за рішенням Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України за умови сплати
податків та зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля. У разі несплати членом
сім'ї інваліда податків і зборів
(обов'язкових платежів) автомобіль
повертається (вилучається) органам
праці та соціального захисту населення
у порядку та на умовах, що визначаються
Кабінетом Міністрів України. (Закон
набрав чинності з дня опублікування
31.12.2009 р.)

Кабінет Міністрів України постановою
від 08.09.2010 № 826 «Про внесення змін до
постанови Кабінету Міністрів України
від 19.07.2006 року № 999» вніс відповідні
зміни в Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями. Порядком забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.07.2006 року № 999, (зі змінами)
передбачено, що інваліди отримують
автомобілі на десятирічний строк без
права продажу, дарування, передачі (в
тому числі за довіреністю) іншій особі.
Після смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через головне управління
соціального захисту і користувався
менше ніж 10 років, може бути переданий у
власність одному із членів сім'ї
інваліда за рішенням Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України за умови сплати
податків та зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля. Автомобіль, визнаний
гуманітарною допомогою, яким інвалід
користувався менше ніж 10 років, після
смерті інваліда може залишитись у
користуванні його сім'ї безоплатно,
якщо в ній є інвалід, який: мав підстави
для забезпечення автомобілем на час
смерті інваліда або протягом не більше
6 місяців з дня його смерті, проживав і
був зареєстрований на час смерті
інваліда за місцем його постійного
проживання і реєстрації, не має іншого
автомобіля, у тому числі отриманого
через головне управління соціального
захисту. Якщо інвалід, дитина-інвалід
користувався автомобілем більше ніж 10
років, за бажанням членів його сім'ї
автомобіль може бути переданий їм у
власність безоплатно. У разі несплати
членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда
податків і зборів (обов'язкових
платежів) автомобіль повертається
(вилучається) головному управлінню
соціального захисту.

ОСОБА_2 був забезпечений гуманітарним
автомобілем відповідно до наказу від
19.08.2005 року № 177, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
тобто інвалід користувався
автомобілем менше ніж 10 років то,
відповідно, і підстав для передачі
автомобіля члену сім'ї у власність
безоплатно немає.

На підставі викладеного просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позову - відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до наказу головного
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
обласної державної адміністрації від
19.08.2005 року № 177 громадянину ОСОБА_2,
інваліду III групи загального
захворювання, жителю АДРЕСА_1,
позачергово безоплатно видано як
гуманітарну допомогу автомобіль марки
«VOLKSWAGEN РАSSAТ» 1998 року випуску. 21.03.2006
року Рівненським МРЕВ ДАІ автомобіль
марки «VOLKSWAGEN РАSSAТ», 1998 року випуску,
об'єм двигуна 1781 куб.см , номер кузова
НОМЕР_2, поставлений на облік та
зареєстрований під державним номерним
знаком НОМЕР_1 на гр. ОСОБА_2. Позивач до
дня смерті батька - ОСОБА_2 була
зареєстрована та проживала разом з ним
за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2, батько
позивача ОСОБА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року. На звернення позивача до
головного управління праці та
соціального захисту населення
Рівненської обласної державної
адміністрації щодо надання дозволу на
відчуження вказаного вище автомобіля
відповідач листом від 10.11.2010 року №
01-18-08/1977 відмовив у наданні такого
дозволу з покликанням на те, що строк
експлуатації вказаного автомобіля
інвалідом є меншим 10 років.

Розглядаючи спір суд першої інстанції
врахував, що згідно з Методикою
товарознавчої експертизи та оцінки
дорожніх транспортних засобів,
затвердженою Наказом Мінюсту від
24.11.2003, № 142/5/2092, строк експлуатації -
період часу від моменту виготовлення
транспортного засобу до дати оцінки, а
відтак строк експлуатації, автомобіля,
на момент смерті власника - інваліда
ОСОБА_2 є більшим 10 років. У позивача
виникло право на отримання цього
автомобіля з дня смерті її батька.

У даній спірній ситуації суд першої
інстанції правильно вказав, що
відповідно до ст.11-1 Закону України «Про
гуманітарну допомогу», забезпечення
інвалідів, дітей-інвалідів
автомобілями, визнаними гуманітарною
допомогою, здійснюється на умовах,
передбачених законом, та у порядку, що
визначається Кабінетом Міністрів
України. Після смерті інваліда,
дитини-інваліда автомобіль, визнаний
гуманітарною допомогою, яким інвалід
був забезпечений через органи праці та
соціального захисту населення і
користувався менше 10 років, може бути
переданий у власність одному із членів
сім'ї за рішенням Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля. Якщо інвалід,
дитина-інвалід користувався
автомобілем більше 10 років за бажанням
членів його сім'ї автомобіль може бути
переданий у їх власність безкоштовно.
Вказана норма закону набрала чинності
з дня опублікування - 31.12.2009 року, тобто
після смерті батька позивача
(ІНФОРМАЦІЯ_2 року).

Тому покликання відповідача на ст.11-1
Закону України «Про гуманітарну
допомогу» та те, що ОСОБА_2 був
забезпечений гуманітарним автомобілем
строк експлуатації якого є меншим, ніж
10 років і, відповідно, підстав для
залишення автомобіля члену сім'ї немає,
є безпідставним, бо відповідно до
Рішення Конституційного Суду України
від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, за
загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у ч.1 ст. 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Оскільки відповідно до чинного на
момент виникнення у позивача права на
вказаний автомобіль
нормативно-правового акту та який діє
до тепер - п.16 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
Постановою КМ України від 19.07.2006 року №
999 (із змінами внесеними згідно
Постанови КМУ від 17.04.2008 року), після
смерті інваліда автомобіль, яким він
був забезпечений головним управлінням
соціального захисту, строк
експлуатації якого більше 10 років,
залишається члену сім'ї, який на час
смерті інваліда проживав та був
зареєстрований за місцем проживання та
реєстрації інваліда, а позивач
відповідає всім вимогам, викладеним у
вказаному п.16, бо була членом сім'ї
померлого інваліда, на час його смерті
проживала і була зареєстрована з ним за
однією адресою, і строк експлуатації
автомобіля більше 10 років, то суд
першої інстанції обгрунтовано вважав,
що вказаний автомобіль має залишитись
позивачу, як члену сім'ї померлого
інваліда. При цьому правильно зазначив,
що у п. 16 Порядку зазначено: «строк
експлуатації якого більше ніж 10 років»,
слово «інвалідом» в цій нормі
відсутнє, а зміни до Закону України
«Про гуманітарну допомогу» викладені в
ст. 11-1, які відрізняються від п.16
згаданого Порядку зворотної сили не
мають, а тому не можуть застосовуватись
в даному спорі.

За наведених обставин суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
постанова відповідає норам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 160, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, ст.205, ст.206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного
управління праці та соціального
захисту населення Рівненської
обласної державної адміністрації -
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від 09 грудня 2010
року по справі № 2а-5488/10/1770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
М.А. Пліш

Судді
Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин