Справа № 809/3180/14
Суддя: Бобров Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р.
Справа № 809/3180/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Боброва Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання
Дмитрашко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в
приміщенні суду адміністративну
справу

за позовом ОСОБА_2

до департаменту соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2014 року ОСОБА_2 (надалі - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до департаменту соціальної
політики Івано-Франківської обласної
державної адміністрації (надалі -
відповідач) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідач в порушення вимог статті 41
Конституції України, пункту 42 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №999 від 08.09.1997 року, у
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, безпідставно
відмовив позивачу у наданні дозволу на
зняття з обліку в органах ДАІ УМВС
України в Івано-Франківській області
та перереєстрації автомобіля марки
Volkswagen Golf, 1995 року випуску, кузов НОМЕР_3,
який позивач отримав безоплатно від
громадянина Німеччини як гуманітарну
допомогу.

Позивач на адресу суду подав
клопотання про розгляд справи в
письмовому провадженні. Позовні вимоги
підтримує в повному обсязі. Просив
позов задовольнити повністю.

Представник відповідача подав на
адресу суду клопотання про розгляд
справи без його участі. Проти позову
заперечив з підстав, викладених у
письмовому запереченні. Просив у
задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, дослідивши і
оцінивши докази, суд дійшов висновку
про те, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою:
АДРЕСА_1, що підтверджується паспортом
громадянина України, виданим на його
ім'я (а.с. 9, 12).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від
10.06.2002 року ОСОБА_2 є інвалідом другої
групи (а.с. 7).

Згідно поданих суду матеріалів справи,
17.04.2004 року громадянин Німеччини ОСОБА_3
надав через Головне управління праці
та соціального захисту населення
державної адміністрації
Івано-Франківської області інваліду
другої групи ОСОБА_2 як гуманітарну
допомогу автомобіль марки Volkswagen Golf, 1995
року випуску, кузов НОМЕР_3 (а.с. 8).

Наказом Головного управління праці та
соціального захисту населення
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації від 17.09.2004 року №73
ОСОБА_2, інваліду другої групи,
безоплатно видано вказаний вище
автомобіль, без права його продажу або
передачі іншій особі (а.с. 6, 32-37).

06.05.2005 року вказаний автомобіль
зареєстровано на ОСОБА_2
Івано-Франківським МРЕВ ДАІ в
Івано-Франківській області та видано
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_5, яке
містить обмеження щодо заборони
продажу (а.с. 10).

У вересні 2014 року позивач звернувся до
департаменту соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації з проханням надати
дозвіл на відчуження автомобіля марки
Volkswagen Golf, 1995 року випуску, кузов НОМЕР_3.

Відповідач листом від 24.09.2014 року
№3221/0501-43/10-14 відмовив йому у наданні
дозволу на відчуження вказаного
автомобіля, оскільки в силу вимог
пункту 41 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.07.2006 року № 999, інвалід отримує
автомобіль на десятирічний термін,
визначений з дати видачі, без права
продажу, дарування, передачі іншій
особі і має право тільки на заміну
автомобіля (а.с. 11).

Разом з тим, таке рішення відповідача,
що викладене у зазначеному вище листі,
прийняте ним неправомірно,
необґрунтовано, без урахування всіх
обставин, що мали значення для його
прийняття, з порушенням прав позивача,
закріплених Конституцією України та
законами України, з огляду на наступне.

Нормами частини 1 статті 46 Конституції
України закріплено право кожного
громадянина на соціальний захист, що
включає право на забезпечення їх у разі
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини 2 статті 22 Конституції
України конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Постановою Кабінету Міністрів України
№999 від 08.09.1997 року затверджено Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями
(надалі - Порядок).

Вказаний Порядок доповнено розділом
«Порядок надання автомобілів,
отриманих як гуманітарна допомога»
згідно з постановою Кабінету Міністрів
України №128 від 07.02.2001 року. Згідно
пункту 42 даного Порядку у редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин, автомобілі, отримані
органами соціального захисту
населення як гуманітарна допомога,
видаються інвалідам (за їх бажанням)
безоплатно згідно з чергою за умови
зняття з обліку для забезпечення
автомобілем.

Автомобіль, отриманий органом
соціального захисту населення як
гуманітарна допомога для конкретної
фізичної особи, що перебуває на обліку
для забезпечення автомобілем в органах
соціального захисту населення,
видається такій особі (за її згодою)
незалежно від черги.

Аналіз Порядку свідчить про те, що
першопочатково, а саме на час його
затвердження, безоплатне забезпечення
інвалідів автомобілями здійснювалося
виключно за рахунок державних коштів: у
межах фондів, виділених Міністерством
праці та соціальної політики, за
рахунок коштів, що передбачаються у
Державному бюджеті України на ці цілі,
а також Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань.

Із змісту пункту 4 Порядку випливає, що
цей пункт регламентує безоплатне
забезпечення інвалідів автомобілями
або їх продаж на пільгових умовах за
рахунок коштів Державного бюджету
України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, тобто за рахунок
державних коштів. Передбачено, що таке
забезпечення провадиться на
десятирічний термін експлуатації без
права продажу, дарування і передачі
іншій особі. Разом з тим, пункт 42
Порядку передбачає не безоплатне
забезпечення або продаж на пільгових
умовах, а виключно безоплатну видачу
автомобілів, отриманих як гуманітарна
допомога, тобто за рахунок недержавних
коштів, і не містить жодних обмежень ні
щодо терміну експлуатації, ні щодо
відчуження такого автомобіля.

Правові, організаційні, соціальні
засади отримання, надання, оформлення,
розподілу і контролю за цільовим
використанням гуманітарної допомоги
врегульовано Законом України «Про
гуманітарну допомогу» від 22.10.1999 року
за №1192-XIV, зі змінами та доповненнями
(надалі - Закон №1192-XIV).

Статтею 1 цього Закону №1192-XIV, у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, визначено, що
гуманітарна допомога - це цільова
адресна безоплатна допомога в грошовій
або натуральній формі, у вигляді
безповоротної фінансової допомоги або
добровільних пожертвувань, або
допомога у вигляді виконання робіт,
надання послуг, що надається
іноземними та вітчизняними донорами із
гуманних мотивів отримувачам
гуманітарної допомоги в Україні або за
кордоном, які потребують її у зв'язку з
соціальною незахищеністю,
матеріальною незабезпеченістю, важким
фінансовим становищем, виникненням
надзвичайного стану, зокрема внаслідок
стихійного лиха, аварій, епідемій і
епізоотій, екологічних, техногенних та
інших катастроф, які створюють загрозу
для життя і здоров'я населення, або
тяжкою хворобою конкретних фізичних
осіб.

Частиною 2 статті 6 Закону №1192-XIV
установлено, що комісія з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України може визнати
гуманітарною допомогою, із звільненням
від оподаткування та обов'язкових
платежів до бюджету, такі підакцизні
товари, зокрема, легкові автомобілі,
які на момент ввезення на митну
територію України були виготовлені не
більш як 10 років тому, з об'ємом двигуна
не більш як 1800 куб. см, що отримуються
Міністерством праці та соціального
захисту населення Автономної
Республіки Крим, управліннями
соціального захисту населення
обласних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій або Міністерством праці
та соціальної політики України для
подальшої передачі інвалідам, які
перебувають в установленому порядку на
обліку для отримання спеціального
автотранспорту.

Як зазначалось вище, судом установлено,
що громадянин Німеччини ОСОБА_3
подарував для інваліда другої групи
ОСОБА_2 автомобіль марки Volkswagen Golf, 1995
року випуску, кузов НОМЕР_3 як
гуманітарну допомогу. Даний
транспортний засіб дарувався
конкретній особі, а тому право
власності на спірний автомобіль згідно
з волевиявленнями дарувальника набув
саме ОСОБА_2 на підставі, встановленій
законом, а саме, на підставі
одностороннього правочину.

Частиною 1 статті 41 Конституції України
закріплено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності.

Згідно статті 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Відповідно до пункту 1 Порядку №999
позачергове безплатне забезпечення
автомобілями інвалідів війни,
інвалідів внаслідок Чорнобильської
катастрофи, а також продаж автомобілів
на пільгових умовах інвалідам від
загального захворювання, з дитинства,
батькам чи родичам дітей-інвалідів
здійснюється за місцем їх постійного
проживання та прописки Міністерствомм
праці та соціального захисту
Автономної Республіки Крим, головним
управлінням праці та соціального
захисту населення обласних, Київської
міської державної адміністрації і
управліннями праці та соціального
захисту населення Севастопольської
міської державної адміністрації у
межах фондів, виділених Міністерством
праці та соціальної політики.

Відповідно до пункту 42 цього Порядку
автомобіль, отриманий органом
соціального захисту населення як
гуманітарна допомога для конкретної
фізичної особи, що перебуває на обліку
для забезпечення автомобілем в органах
соціального захисту населення,
видається такій особі незалежно від
черги.

Однак, дії відповідача щодо обмеження
на відчуження транспортного засобу,
переданого інваліду, були встановлені
пунктом 42 Порядку №999, який був
прийнятий на підставі положень статті
26 Закону України «Про реабілітацію
інвалідів в Україні». Вказана стаття
Закону набрала чинності з 01 січня 2007
року, а тому вказані обмеження згідно
положень статті 58 Конституції України
не мають зворотної дії у часі і не могли
бути застосовані до правовідносин щодо
отримання автомобіля позивачем та
встановлення обмеження при його
реєстрації 27 червня 2006 року.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Частиною 3 цієї статті КАС України
встановлено, що в справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Отже, судом установлено, що оскаржуване
рішення прийняте відповідачем:
неправомірно; необґрунтовано, тобто
без урахування всіх обставин, що мали
значення для його прийняття;
непропорційно, зокрема без дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав та
інтересів позивача і цілями, на
досягнення яких було спрямовано це
рішення та, крім того, з порушенням прав
позивача, закріплених Конституцією
України та законами України

Враховуючи викладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими та
правомірними, тому позов слід
задовольнити в повному обсязі.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 11, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
Івано-Франківської обласної державної
адміністрації щодо відмови
громадянину ОСОБА_2 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків - НОМЕР_1) у перереєстрації
автомобіля марки Volkswagen Golf, 1995 року
випуску, кузов НОМЕР_3, державний
номерний знак НОМЕР_2.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики Івано-Франківської обласної
державної адміністрації видати
громадянину ОСОБА_2 (реєстраційний
номер облікової картки платника
податків - НОМЕР_1) необхідні документи
для оформлення у власність та
реєстрації за ним автомобіля марки
Volkswagen Golf, 1995 року випуску, кузов НОМЕР_3,
державний номерний знак НОМЕР_2.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, установлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Ю.О. Бобров

Постанова в повному обсязі складена
16.10.2014 року.