Справа № 817/2394/13-а
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/19107/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Гощанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області (далі - Гощанська
ОДПІ)

на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014

у справі № 817/2394/13-а

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 (далі
- СПД ОСОБА_1)

до Гощанської ОДПІ

про скасування податкового
повідомлення-рішення.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року СПД ОСОБА_1 звернувся до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20.03.2013 №
, згідно з яким позивачеві
визначено грошове зобов'язання з
орендної плати за землю в сумі 8397,90 грн.
(у тому числі 5598,60 грн. за основним
платежем та 2799,30 грн. за штрафними
санкціями).

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014,
позов задоволено.

У прийнятті цих судових актів
попередні судові інстанції виходили з
того, що з моменту визнання недійсною
тимчасової угоди на право користування
земельної ділянкою від 10.11.2011 (на
підставі якої СПД ОСОБА_1 отримав у
тимчасове платне користування спірну
земельну ділянку) обов'язок позивача з
внесення орендної плати за цю ділянку
припинився; неправильне визначення
податковою інспекцією суми штрафних
санкцій тягне неправомірність
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення в цілому.

Не погоджуючись з висновками судів
попередніх інстанцій, Гощанська ОДПІ
звернулася до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати оскаржувані рішення
попередніх судових інстанцій та
повністю відмовити у задоволенні
позову СПД ОСОБА_1 На обґрунтування
касаційних вимог скаржник зазначає, що
несплата позивачем орендної плати за
травень, червень, липень 2012 року
обумовлює законність оспорюваного
донарахування та застосування
штрафних санкцій, виходячи з
повторності правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
відповідність висновків судів наявним
у матеріалах справи доказам,
правильність застосування судами норм
матеріального права та дотримання ними
процесуальних норм, обговоривши доводи
касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне задовольнити розглядувані
касаційні вимоги виходячи з такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
рішенням Великомежиріцької сільської
ради шостого скликання від 01.11.2011 № 318
СПД ОСОБА_1 було надано дозвіл на
укладення тимчасової угоди на оренду
земельної ділянки орієнтовною площею
0,80 га для обслуговування м'ясного
павільйону та здійснення комерційної
діяльності до моменту виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі (м'ясний павільйон)
та здійснення комерційної діяльності і
укладання договору на оренду землі з
державною реєстрацією.

10.11.2011 позивачем (орендар) та
Великомежиріцькою сільською радою
було укладено тимчасову угоду на право
користування земельною ділянкою,
відповідно до якої СПД ОСОБА_1 було
надано у тимчасове платне користування
земельну ділянку площею 0,80 га, що
розташована по вул. Цегельня, 22а у с.
В.Межирічі для обслуговування м'ясного
павільйону (що перебуває в оренді у СПД
ОСОБА_1) та здійснення комерційної
діяльності. Відповідно до цієї угоди
оренда плата за вказану земельну
ділянку становить 3% від нормативної
грошової оцінки землі, що складає 22394,40
грн. на рік.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 29.10.2013 у справі
№ 918/1591/13 (яке набрало законної сили)
зазначену тимчасову угоду на право
користування земельною ділянкою
визнано недійсною з підстав
відсутності у цій угоді істотних умов
договору оренди, передбачених Законом
України «Про оренду землі».

У ході здійснення Гощанською ОДПІ
невиїзної документальної перевірки
СПД ОСОБА_1 щодо достовірності даних у
Податковій декларації з плати за землю
за 2012 рік (оформленої актом від 06.03.2013 №
91/17-51/НОМЕР_2) було встановлено, що у
податковій декларації з плати за землю,
поданій СПД ОСОБА_1 до контролюючого
органу 20.02.2012, позивачем не було
визначено податкових зобов'язань з
орендної плати за земельну ділянку,
отриману в користування; наведена
обставина стала підставою для
визначення позивачеві грошового
зобов'язання з орендної плати за
травень, червень, липень 2012 року в сумі
5598,60 грн. із застосуванням 2799,30 грн.
штрафних санкцій згідно з оспорюваним
рішенням.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269
Податкового кодексу України (далі - ПК)
платниками податку є: власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі.

За правилами пункту 270.1 статті 270 ПК
об'єктом оподаткування є, зокрема,
земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні.

Таким чином, набуття права
користування земельною ділянкою є
юридичним фактом, з яким закон пов'язує
виникнення у особи податкового
обов'язку з нарахування та сплати
земельного податку.

При цьому ПК не деталізує вимог до
правового титулу, відповідно до якого у
особи виникає право користування
земельною ділянкою, а також до
правовстановлюючих документів, якими
підтверджуються відповідні права на
земельні ділянки. Чинне податкове
законодавство не дає підстави для
висновку, що обсяг прав та обов'язків
землекористувача як платника
земельного податку залежить від
дотримання норм цивільного та
земельного законодавства при
оформленні договору оренди. Відтак,
дефекти оформлення відповідного
договору не можуть впливати на
виконання особою обов'язку з
декларування та сплати земельного
податку із земельної ділянки, що
перебуває у користуванні такої особи.

У зв'язку з цим слід погодитися з
висновком судів про протиправне
невиконання СПД ОСОБА_1 податкового
обов'язку з декларування та сплати
орендної плати за спірну земельну
ділянку у розглядувані періоди (з
травня по липень 2012 року), що обумовлює
законність донарахування позивачеві
грошового зобов'язання у сумі 5598,60 грн.

У той же час, не погоджуючись із сумою
застосованих до позивача штрафних
санкцій, суди не звернули уваги на те,
що при визначенні суми штрафних
санкцій податковий орган виходив з
повторності вчинення позивачем
розглядуваного правопорушення з
огляду на факт нарахування СПД ОСОБА_1
грошового зобов'язання із земельного
податку в сумі 7464,80 грн. із
застосуванням 1866,20 грн. штрафних
санкцій за звітні періоди з січня по
квітень 2012 року згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 25.05.2012 №
.

За правилами ж пункту 123.1 статті 123 ПК
при повторному протягом 1095 днів
визначенні контролюючим органом суми
податкового зобов'язання з цього
податку, зменшення суми бюджетного
відшкодування - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

А відтак обчислена Гощанською ОДПІ
сума штрафних санкцій відповідає
викладеним приписам ПК.

Наведене обумовлює законність
оспорюваного податкового
повідомлення-рішення у повному обсязі.

У той же час у будь-якому випадку суди,
дійшовши висновку про неправомірність
оспорюваного акта індивідуальної дії
лише у частині, не мали підстав для
скасування цього акта у повному обсязі;
відокремлення судом законного
донарахування від незаконного не є
втручанням у діяльність органів
державної податкової служби.

З урахуванням викладеного, керуючись
статтями 220, 222, 223, 229, 232

Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Гощанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
задовольнити.

2. Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.01.2014 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014 у
справі № 817/2394/13-а скасувати.

3. У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку статей 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько