Справа № 2а/1770/5206/11
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/47896/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Дубенської
об'єднаної державної податкової
інспекції Рівненської області
Державної податкової служби

на постанову Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 05.07.2012

у справі № 2а/1770/5206/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дубенський край»

до Дубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Рівненської області

про визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Дубенський край»
(далі по тексту - позивач, ТОВ
«Дубенський край») звернулось до суду з
позовом до Дубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Рівненської області (далі по тексту -
відповідач, Дубенська ОДПІ) про
визнання дій протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 10.11.2011 №,
яким зменшено розмір від'ємного
значення суми ПДВ на 297992,00 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 08.12.2011 у
задоволення позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.07.2012
скасовано постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
08.12.2011 та прийнято нове рішення, яким
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 10.11.2011 №.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції і прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у вересні 2011 року
позивачем подано до податкового органу
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань з ПДВ за березень 2010 року, в
якому було включено до складу
податкового кредиту суми податку на
додану вартість в розмірі 297992,00 грн. за
податковими накладними, виписаними ТОВ
«Агроальянс» у березні 2010 року.

25.10.2011 відповідачем проведено
камеральну перевірку даних,
задекларованих позивачем у податковій
звітності з податку на додану вартість,
за результатами якої встановлено
порушення позивачем абз. 3 п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, що
полягає у відображенні в уточнюючому
розрахунку податкових зобов'язань з
податку на додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок за березень 2010 року сум
податкового кредиту в розмірі 297992,00
грн., що сформований за рахунок
податкових накладних, виписаних
контрагентами позивача в березні 2010
року.

На підставі висновків перевірки
відповідачем прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд апеляційної інстанції виходив з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 7.2 ст. 7 Закону України
від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок на
додану вартість» (далі по тексту - Закон
№168/97-ВР), чинного на час виписки
податкової накладної №1009 від 23.09.2009,
податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом. Платники
податку повинні зберігати податкові
накладні протягом строку,
передбаченого законодавством для
зобов'язань із сплати податків.
Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Статтею 15 Закону України від 21.12.2000
№2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (далі по тексту - Закон №2181-III),
що був чинним на час виникнення
відповідних правовідносин, було
встановлено строки давності для
визначення податкового зобов'язання, а
також встановлено, що заяви на
повернення надміру сплачених податків,
зборів (обов'язкових платежів) або на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону №2181-III
якщо у майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 15 цього Закону)
платник податків самостійно виявляє
помилки у показниках раніше поданої
податкової декларації, такий платник
податків має право надати уточнюючий
розрахунок.

Відповідно до п. 50.1 ст. 50 Податкового
кодексу України, який набув чинності з
01.01.2011, у разі, якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених ст. 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку. Строк
давності, визначений ст. 102 Податкового
кодексу України, становить 1095 днів.

Як вбачається з матеріалів справи,
уточнюючий розрахунок, яким позивач
включив до податкового кредиту суму
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних за березень 2010
року, подано у вересні 2011 року, а отже,
ним не пропущено строк в 1095 днів.

Колегія суддів погоджує висновок суду
апеляційної інстанції стосовно того,
що оскільки правовідносини, у зв'язку з
якими у позивача виникло право на
формування податкового кредиту на
підставі податкових накладних за
березень 2010 року виникли в березні 2010
року, до регулювання таких
правовідносин підлягають застосуванню
норми Податкового кодексу України,
однак, з урахуванням норм Закону №2181-III.
Тобто, до податкових накладних, що
виписані до 01.01.2011, застосовується
строк на включення до податкового
кредиту 1095 днів, але не більше 365 днів
після 01.01.2011.

З огляду на вищевказане, застосування
приписів абз. 3 п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України до податкових
накладних, що виписані до набрання
чинності вказаними нормами, без
урахувань попередньо чинного
законодавства, є неправомірним.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судом апеляційної
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду апеляційної
інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дубенської об'єднаної
державної податкової інспекції
Рівненської області Державної
податкової служби відхилити.

Постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05.07.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Г.К. Голубєва (підпис)М.О.
Федоров