Справа № 804/13131/14
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С. при
секретарі - Червяченко Д.В. за участю:
представника позивача - Ляшенко А.С.
представника відповідача - Саржан І.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
м.Дніпропетровськ про стягнення
невідшкодованих витрат, -
У серпні 2014 року позивач звернувся до
адміністративного суду із
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування позову зазначив, що
нормами Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а також Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності, внаслідок нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання та пенсій, пов'язаних з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління ПФУ та Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 р. № 5-4/4,
передбачено відшкодування
відповідачем витрат, пов'язаних з
виплатою пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які отримали каліцтво на
підприємствах, розташованих на
території країн СНД та на території
України, відповідно до щомісячних
актів звірки і витрат за особовими
справами потерпілих, в яких визначають
загальну суму витрат, що підлягають
централізованому відшкодуванню.
За таких обставин, позивач просив суд:
стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
м.Дніпропетровську на його користь
витрати на виплату та доставку ОСОБА_3
та ОСОБА_4 пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві та витрати на її доставку
за період червень-липень 2014 року на
загальну суму 508,96 грн.
Представник позивача в судовому
засіданні пред'явлені позовні вимоги
підтримала та просила суд позов
задовольнити з викладених у ньому
Представник відповідача в судовому
засіданні пред'явлені позовні вимоги
не визнала та зазначила, що позивачем
не надано доказів щодо сплати суми 508,96
грн., яку просить суд стягнути з
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
м.Дніпропетровськ. Разом із цим, у
відповідача станом на момент звернення
позивача до суду відсутні на обліку
особові справи потерпілих на
виробництві ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
м.Дніпропетровськ не має законних
підстав для прийняття до заліку та
включення до актів звірки, а тим більше
для відшкодування сум які просить
стягнути позивач, оскільки вказані
особи не є застрахованими, відповідно
до чинного законодавства у Фонді
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.
Представник відповідача також
зазначила, що обраний позивачем спосіб
захисту порушеного права є неналежним,
таким, що не відповідає змісту прав УПФ
України в Індустріальному районі
м.Дніпропетровська. Так, відповідно до
чинного законодавства, у разі незгоди
на підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, вимоги про
стягнення мають вирішуватись у
судовому порядку в судах
адміністративної юрисдикції шляхом
пред'явлення позовних вимог про
відшкодування витрат до належного
відповідача, а не шляхом пред'явлення
вимог про зобов'язання прийняти до
заліку спірні суми , а тому представник
відповідача просила суд у задоволенні
Заслухавши пояснення представників
сторін, що приймають участь у справі,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.
Як вбачається з позовної заяви,
предметом позову є стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі
508,96 грн., яка складається із основного
розміру пенсії 504,96 грн., що була
виплачена пенсіонерам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за період червень-липень 2014
року, та витрат на її доставку у розмірі
4 грн. Вказана сума заборгованості
підтверджується також таблицею
розбіжностей, що складена відповідачем
та долучена до письмових заперечень
останнього, які знаходяться у
матеріалах справи.
Судом встановлено, що особи ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 отримали каліцтво внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, які сталися
на території СРСР, що підтверджується
актом про нещасний випадок на
виробництві № 10 форма Н-1 та актом про
нещасний випадок, що мав місце у дорозі
(пов'язано з роботою) №107. У обох
вказаних актах зазначено про те, що
отримані травми пов'язані із
Вказаним особам встановлена
інвалідність безстроково, що
підтверджується рішеннями МСЕК, які
знаходяться у матеріалах справи. У
вказаних рішення визначено групи
інвалідності (третя група - ОСОБА_3,
друга група - ОСОБА_4.); інвалідність
встановлена безстроково обом особам.
Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообовязкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.
Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).
За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.
Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд.
За змістом пункту 2 статті 7 Закону
України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який набрав чинності
з 01 квітня 2001 року, Фонд сплачує
страхові виплати та надає соціальні
послуги працівникам (членам їх сімей),
які потерпіли на виробництві до 1
квітня 2001 року, з того часу, коли
відповідні підприємства передали в
установленому порядку цьому Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, ПФУ та Фонду. При цьому
кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
Частиною другою статті 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
23.09.1999 року № 1105-XIV закріплено
аналогічне правило: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.
Сфера дії цього Закону поширюється на
ту категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
За змістом частини другої статті 2
Закону № 1105-XIV особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
Підпунктом «а» статті 27 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року № 1788-XII встановлено, що громадянам
України - переселенцям з інших держав,
які не працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.
Абзацом третім цього пункту (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) установлено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.
Як вбачається з абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV,
Фонд є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України «Про охорону праці» від
14.10.1992 року № 2694-XII, які ліквідуються.
Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами ПФУ -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд. Аналогічну позицію займає
Верховний Суд України у своїх
постановах від 21.11.2011 року (номер у
ЄДРСР 20014549) та від 05.12.2011 року (номер у
ЄДРСР 20533655).

Отже, відповідач повинен відшкодувати
позивачу виплачені пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, який стався
на території країн СНД у розмірі 504,96
грн.

Згідно п.4 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 04.03.2003 р. № 5-4/4,
відшкодуванню підлягає сума витрат
Пенсійного фонду з виплати і доставки
пенсій.

Таким чином, відповідач повинен
відшкодувати позивачу витрати на
доставку пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання у розмірі 4 грн.

З урахуванням вищевикладених обставин,
суд вважає позов обґрунтованим та
таким, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.10, 11, 69, 71, 94, 122, 128, 158 - 163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
м.Дніпропетровськ на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Індустріальному районі
м.Дніпропетровська витрати на виплату
та доставку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві та витрати на її
доставку за період червень-липень 2014
року на загальну суму 508,96 грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст.254 КАС України та
може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 22
вересня 2014 року

Суддя
Кучма К.С.