Справа № 808/2963/14
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року 10:30Справа № 808/2963/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Чернової Ж.М.
розглянувши у порядку письмового
провадження в залі суду м.Запоріжжя
адміністративну справу

за позовом: Запорізької обласної
організації Українського товариства
мисливців та рибалок

до: Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Запорізькій області

про: скасування постанови та припису,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява Запорізької обласної
організації Українського товариства
мисливців та рибалок, в якій останній
просить визнати протиправним та
скасувати припис №29 від 28.03.2014 про
усунення порушень законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил та скасувати постанову про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності №35 від
10.04.2014.

В процесі розгляду справи
представником відповідача було
заявлено клопотання про залишення
позову без розгляду у зв'язку з
пропущеним позивачем строком для
оскарження спірної постави. Клопотання
обґрунтоване ст.5 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності», якою
передбачено, що постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю України може бути оскаржено
до суду протягом 15 днів з дня її
винесення з повідомленням про таке
оскарження, враховуючи, що оскаржувану
постанову винесено 10.04.2014, а
адміністративний позов подано лише
05.05.2014 та при цьому не повідомлено
інспекцію про оскарження даної
постанови то, на думку відповідача, в
такому випадку позивачем пропущено
строк на оскарження такої постанови.
Позивач дізнався про порушення своїх
прав, коли отримав вказану постанову, а
саме: 17.04.2014 та з цього моменту повинен
відраховуватися строк звернення до
суду. Враховуючи приписи статті 99 КАС
України, строк звернення до суду,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав чи інтереси. З
огляду на викладене, судом відмовлено в
задоволенні клопотання відповідача.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив
позов задовольнити, в обґрунтування
позову посилається на те, що
відповідачем неправомірно прийнято
постанову про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, оскільки на його думку
відповідач намагається притягнути до
відповідальності по правовідносинам,
які мали місце до 1992 року, тобто до
набрання чинності законами якими
передбачається така відповідальність.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив. У минулих судових
засіданнях проти позову заперечував,
зазначивши, що під час проведеної
перевірки було встановлено порушення
позивачем норм Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та діючого на час будівництва (об'єкта
позивача) СНиП ІІІ-А.10-66 «Приемка в
эксплуатацию законченных
строительством предприятий, зданий и
сооружений». Вважає, що спірну
постанову прийнято відповідно до
чинного законодавства. Письмових
заперечень проти позову не надав,
просить у задоволенні позову
відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 КАС України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Згідно з ч.1 ст.41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін на минулих
судових засіданях, розглянувши
матеріали і з'ясувавши обставини
адміністративної справи, дослідивши
інші наявні у справі докази у їх
сукупності, прийшов до наступного
висновку.

25.03.2014 головним державним інспектором
Запорізького інспекційного відділу
проведено перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил на об'єкті «Причал №7» за
адресою 69002, м.Запоріжжя, вул.
Оріхівська бухта, 10-б.

Під час перевірки встановлено, що
користувачем об'єкту є юридична особа
«Запорізька обласна організація
Українського товариства мисливців та
рибалок» на підставі рішення
Запорізької міської ради депутатів
трудящих №140 від 05.04.1957 про виділення
земельної ділянки площею 0,2 га. для
організації причалу човнів. Згідно
наданих головою Запорізької обласної
організації Українського товариства
мисливців та рибалок під час перевірки
пояснень, будівництво об'єкту
«Причал№7» виконувалось почергово.
Будівлі та споруди 1-черги будівництва
причалу було виконано до 1964 року.
Основні з них були: бокси - 800 шт.,
контора, мех. майстерня, склад ПЗМ.
Надалі, щорічно кількість боксів
збільшувалася і до 1969 року досягла 1300
боксів. Згідно проекту закінчення
будівництва човнового причалу 1970 р.
(2-га черга) президією облради УТМР по
доповіді буд секції (протокол №13 від
04.09.1969) був визначений перелік об'єктів
2-ї черги будівництва причалу. Технічні
умови на розробку проекту захисної
дамби, що захищає від хвильового впливу
бухту причалу з боку р.Дніпро, видані
начальником Дніпровського басейнового
управління водних шляхів за
погодженням Нікопольським
тех.ділянкою шляху, а також головним
архітектором м.Запоріжжя. В
обґрунтування розрахунків об'єктів 2-ї
черги будівництва були враховані зміни
гідрологічних умов р.Дніпро в нижньому
б'єфі, у зв'язку з будівництвом
ДніпроГЕС-2. Підвищення горизонту води
потребувало реконструкції існуючої
захисної дамби, боксів в кількості 103
шт. і берегоукріплення довжиною 250 м. На
вході у північній частині дамби
передбачено установлення контрольної
пропускної будки, а також монтаж з/б
опор для світильників по гребеню дамби
та благоустрій території причалу. Для
закритого зберігання матеріалів,
обладнання, запасних частин та іншого -
запроектований склад площею 35 м2. Для
забезпечення збереження матеріальних
цінностей та безпеки руху човнів
проектом передбачена огорожа
акваторії бухти та забезпечення
охорони причалу. Об'єкт «Причал№7»
відповідає наданому паспорту ЗМБТІ,
відмітка про наявність самовільно
збудованих об'єктів у паспорті ЗМБТІ
відсутня.

На час проведення перевірки власником
об'єкту «Причал №7» не було надано
будь-яких документів підтверджуючих
прийняття в експлуатацію об'єкта
будівництва, на підставі чого
перевіряючими зроблений висновок про
порушення ч.8ст.39 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та діючого на час будівництва СНиП
ІІІ-А.10-66* «Приемка в эксплуатацию
законченных строительством
предприятий, зданий и сооружений».

Результати перевірки викладено в акті
від 25.03.2014.

28.03.2014 складено протокол про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності та припис від 28.03.2014 №29 про
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

10.04.2014 відповідачем прийнято постанову
№35, якою визнано «Запорізьку обласну
організацію Українського товариства
мисливців та рибалок» винною у
вчиненні правопорушення,
передбаченого п.6 ч.2 ст.2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» та накладено штраф у сумі
54810,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятою
постановою та приписом позивач
звернувся до суду щодо їх оскарження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

12.03.2011 набрав чинності Закон N3038-VI «Про
регулювання містобудівної
діяльності»,який встановлює правові та
організаційні основи містобудівної
діяльності і спрямований на
забезпечення сталого розвитку
територій з урахуванням державних,
громадських та приватних інтересів.

Стаття 39 Закону № 3038-VI, визначає
порядок прийняття в експлуатацію,
після набрання ним чинності,
закінчених будівництвом об'єктів та
містить заборону на експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, не
прийнятих в експлуатацію, за час його
дії. Цей Закон не містить темпоральних
застережень, зокрема про поширення
його дії на відносини, які виникли до
набрання ним чинності.

Питання щодо прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів було
вперше врегульовано постановою
Кабінету Міністрів України від 5 серпня
1992 року № 449, однак ця постанова
стосувалася лише об'єктів державного
замовлення. Порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, не включених до державного
замовлення, мав визначатися Радою
Міністрів Республіки Крим, обласними,
Київською та Севастопольською
міськими державними адміністраціями
за погодженням з Міністерством
інвестицій і будівництва.

З дня набрання чинності у листопаді 1994
року Закон № 208/94-ВР, стаття 1 якого
встановлювала відповідальність за
правопорушення у сфері містобудування,
не передбачав відповідальності за
експлуатацію або використання об'єктів
містобудування, не прийнятих в
експлуатацію. Вперше таке положення
закріплено у цьому Законі 24 жовтня 2000
року шляхом доповнення частини першої
зазначеної статті абзацом, що
встановлював відповідальність за
експлуатацію або використання
будинків чи споруд після закінчення
будівництва без прийняття їх
державними приймальними (технічними)
комісіями (Закон України від 21 вересня
2000 року № 1988-III).

19 січня 2012 року згідно із Законом
України від 22 грудня 2011 року № 4220-VI
Закон № 208/94-ВР викладено у новій
редакції, пункт 6 частини другої статті
2 якої передбачає, що суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
експлуатацію або використання об'єктів
будівництва, не прийнятих в
експлуатацію, а також наведення
недостовірних даних у декларації про
готовність об'єкта до експлуатації чи
акті готовності об'єкта до
експлуатації.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності.

З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію об'єктів, збудованих до 5
серпня 1992 року.

Аналогічні роз'яснення викладені і в
Листі Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України від 01.09.2011 №40-12-2409.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що обов'язок введення об'єктів
будівництва в експлуатацію,
відповідальність за експлуатацію
об'єктів, не введених в експлуатацію,
можуть стосуватися лише тих суб'єктів,
які після закінчення будівництва та
початку використання, маючи
відповідний обов'язок, не ввели об'єкти
містобудування в експлуатацію, за що
встановлена відповідна
відповідальність.

Судом досліджено рішення виконавчого
комітету Запорізького міської ради від
05.04.1957 №140 про відвід земельної ділянки
позивачу для організації причалу
човнів; паспорт на будівлю «Причал№7» з
актом, паспорт на будівлю «Захисна
кам'яна дамба»; паспорт на будівлю
«Бензозаправочний комплекс»; паспорт
на будівлю «Будинок рибака»; паспорт на
будівлю «Човновий причал-пірс»;
експлікацію «План розміщення причалу
№7»; розпорядження голови Комунарської
районної адміністрації від 26.12.2006 №3688р
про присвоєння поштової адреси
причалу, тощо. Також, суд звернув увагу
на те, що об'єкт «Причал №7» відповідає
наданому паспорту ЗМБТІ, відмітка про
самовільно збудовані об'єкти у
паспорті ЗМБТІ відсутня з чим
погоджується і відповідач.

За таких обставин суд вважає, що
відповідачем не доведено існування на
законодавчому рівні процедури
прийняття в експлуатацію об'єктів
будівництва побудованих до 05.08.1992 року,
до того ж відповідач в протоколі про
правопорушення та в оскаржуваній
постанові про накладення штрафу не
навів жодного посилання на норму
Закону або іншого нормативно-правового
акту, порушення якого начебто мало
місце в час будівництва об'єкта «Причал
№7» на протязі 1950-1980 років, проте
посилається лише на правила СНиП
ІІІ-А.10-66*.

Відповідно до ч.2, 4 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на викладене, позовні вимоги
Запорізької обласної організації
Українського товариства мисливців та
рибалок підлягають задоволенню, а
оскаржувані припис та постанова -
скасуванню.

На підстави викладеного, суд приходить
до висновку, що порушення прав
позивача, на які він посилається,
відсутні, у зв'язку з чим позов не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд
-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Ж.М.Чернова