Справа № 806/1050/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/34041/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого судді:
Васильченко Н.В.,

суддів:
Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі судового засідання:
Романишин О.Р.,

за участю представників позивача:
Демченко К.М.,

Лебідя О.П.,

представників відповідача:
Меодушевського М.А.,

Борисової
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 02
квітня 2014 року та постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року у справі № 806/1050/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" до
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
про визнання протиправними та
скасування рішення і картки
відмови,стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" звернулося до суду з
позовом, в якому просило, визнати
протиправними та скасувати рішення
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України №
101060000/2013/300775/2 від 20.11.2013 року, картку
відмови № 101060000/2013/00922 від 20.11.2013 року та
повернути надміру сплачені платежі
через Головне управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідачем безпідставно
не застосовано митну вартість товару
за ціною договору щодо імпортованих
товарів, чим порушено норми ст. 57
Митного кодексу України про послідовне
застосування методів визначення
митної вартості товарів. Вказав, що у
митного органу були в наявності всі
документи, необхідні для визначення
митної вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються, а тому
твердження відповідача з приводу
недостатності та неналежності таких
документів є необґрунтованими. Крім
того зазначив, що внаслідок
безпідставного не визнання митним
органом митної вартості товарів
заявленої позивачем та скоригованої
митним органом в сторону її завищення
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм"
змушене було розмитнити товар під
фінансові гарантії шляхом сплати до
бюджету митних платежів у розмірі 26343,26
грн., з яких 6159,40 грн. - ввізне мито та
20183,86 грн. - податок на додану вартість,
які просить повернути.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
р. позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано прийняте
20.11.2013 року Житомирською митницею
Міндоходів України рішення про
коригування митної вартості товарів №
101060000/2013/300775/2 та картку відмови в
митному оформленні товарів №
101060000/2013/00922. Стягнуто з Державного
бюджету України на користь товариства
з обмеженою відповідальністю
"Укрполіскорм" суму надміру сплачених
митних платежів у розмірі 26343,26 грн.
Присуджено товариству понесені ним
судові витрати у розмірі 328,86 грн. з
Державного бюджету України.

Постановою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано в частині стягнення з
державного бюджету України на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрполіскорм" суми
надміру сплачених митних платежів у
розмірі 26342,26 грн. та прийнято нову
постанову в цій частині про відмову у
задоволені позову. В іншій частині
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
судів, Житомирська митниця
Міністерства доходів і зборів України
звернулась із касаційною скаргою, в
якій просила ці рішення скасувати.

Скарга обґрунтована невірним
застосуванням судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 25 січня 2013 року
ТОВ "Укрполіскорм" Україна (покупець)
укладено з компанією "Evonik Industriеs AG"
Німеччина (постачальник) прямий
зовнішньоекономічний контракт №00005
від 25.01.2013 року, за яким постачальник
продає, а покупець купує МетАМІНО DL -
Метфіонін кормовий (MetFMINO DL - Methionine feed
grade), в кількості та за цінами
зазначеними у інвойсах на кожну окрему
партію товару. Крім того, на кожну
поставку товару контракт має
доповнюватися специфікацією, яка
визначає кількість та вартість товару,
погодженого постачальником з покупцем
відповідно до п. 2.1 контракту.
Відповідно до п. 2.3 контракту доставка
товару здійснюється вантажівкою в
мішках по 25 кг. на умовах СІР, Україна
(Інкотермс 2010) або у відповідності з
іншими умовами погодженими сторонами і
зафіксованими в специфікаціях і
інвойсах.

За умовами договору згідно розділу 4
Контракту "ціна і оплата", інвойс на
оплату з відстрочкою платежу або 100%
передоплата за товари виставляється в
Євро і оплата здійснюється покупцем в
Євро, ціна погоджується між
постачальником і покупцем на кожну
поставку товару і фіксується в кожному
інвойсі на кожну окрему партію товару,
та є невід'ємною частиною контракту.
Передоплата здійснюється що найменше
за 10 календарних днів до підтвердженої
дати поставки товару. Податок на додану
вартість, якщо застосовується
додається до ціни.

Суди встановили, що 20 листопада 2013 року
ТОВ "Укрполіскорм" подано до митного
органу митну декларацію (далі - МД) №
101060000/2013/019851 на митне оформлення товару
кормова добавка DL-Methionine feed grade 99% (DL-
метіонін кормової якості 99%) кормової
якості, у вигляді білого кристалічного
порошку хімічна формула (S)-2 аміно - 4
(метілтіо) бутанова кислота.
Призначений для виробництва кормів для
тварин, вагою нетто 20000 кг. З загальною
митною вартістю товарів визначеною
позивачем 54200,00 Євро.

До декларації на підтвердження митної
вартості товару було надано контракт
№00005 від 25.01.2013 року, специфікацію №1
від 04.11.2013 року, інвойс від 15.11.20143 року №
, товарно-транспортну накладна (CMR)
від 15.11.2013 року б/н, експортну митну
декларацію країни відправлення від
15.11.2013 року №13DE80Е0, та інші
документи, із заявленою митною
вартістю зазначеного товару за
основним методом її визначення, тобто
за ціною договору (контракту).

За результатами здійснення аналізу
супровідних документів поданих разом з
МД №101060000/2013/019851, Житомирською митницею
винесено рішення про коригування
митної вартості товарів № 101060000/2013/300775/2
від 20.11.2013 року.

Згідно з зазначеним рішення, митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції), оскільки документи,
зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу
України (далі - МК України), подані для
митного оформлення містять
розбіжності (в інвойсі від 15.11.2013 року №
не конкретизовано відомості про
вантажовідправника товару, а саме про
його адресу), а також в зв'язку з
неподання декларантом на письмову
вимогу митного органу відповідно до ч. 3
ст. 53 МК України, додаткових документів,
що підтверджують заявлену митну
вартість, а саме: висновку про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями.

За інформацією, яка наявна у митного
органу, вартість схожих товарів є вищою
в порівнянні з митною вартістю
оцінюваних товарів.

Проведено процедуру консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору другорядних
методів відповідно до вимог статей 59-64
МКУ. За результатами проведеної
консультації встановлено що, методи 2а
та 2б не можуть бути застосовані у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на ідентичні та подібні
(аналогічні) товари; методи 2в та 2г - в
зв'язку з відсутністю основи для
віднімання та додавання вартості.
Митна вартість визначена за резервним
методом, яка ґрунтується на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях: на основі МД
№101060000/2013/017898 від 15.10.2013 року, з
урахуванням коригувань на обсяг
партії, умови поставки, комерційні
умови тощо, що відповідає принципам і
критеріям, визначеними Угодою про
застосування статті VII Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно з рішенням про коригування
митної вартості товару № 101060000/2013/300775/2
від 20.11.2013 року, митним органом було
скориговано ціну товару в сторону її
завищення з 54200,00 Євро (2,71 Євро за кг.) до
63000,00 Євро (3,15 Євро за кг.) та надано
картку відмови в митному оформленні
випуску товару № 101060000/2013/00922 від 20.11.2013
року.

Крім наданих до декларації документів,
на вимогу митного органу, декларантом
додатково було надано для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, відповідно до ч.3 ст.53
МК України, наступні документи:
комерційну пропозицію (прайс - лист)
виробника, видаткову накладну №
РН-0000180, податкову накладну №1 від 04.11.2013
року та інші додаткові документи (а.с.
35).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
про коригування митної вартості товару
в сторону її завищення, декларантом
відповідно до ч.1 ст.55 МК України,
здійснено випуск товарів у вільний
обіг зі сплатою митних платежів згідно
із заявленою митною вартістю та
надання гарантій відповідно до розділу
Х МК України за МД № 101060000/2013/019984 від
22.11.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що наданими до митного
оформлення документами
підтверджується визначена позивачем
митна вартість товарів, у зв'язку з чим
дії відповідача по коригуванню митної
вартості за резервним методом є
неправомірними, а тому спірні рішення
митного органу підлягають скасуванню.

Частково скасовуючи рішення місцевого
суду, суд апеляційної інстанції
виходив з відсутності правових підстав
для стягнення надмірно сплачених
позивачем коштів.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів щодо неправомірності
спірних рішень митного органу,
зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості: зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Кодексу у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України
визначено, що у разі якщо митний орган
має обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно із частиною 1 статті 54 Кодексу
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів, що для
митного оформлення товару позивач
надав митниці належні та допустимі
докази в підтвердження вартості
транспортно-експедиційних послуг. А
отже рішення митниці є незаконними.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до резервного) визначення
митної вартості.

Судами попередніх інстанцій вірно
встановлено, що під час контролю за
правильністю визначення митної
вартості товару декларантом одночасно
з поданням МД, митному органу було
надано всі необхідні документи, які
підтверджують ціну товару зазначену у
декларації, зокрема, умовами розділом 4
Контракту, встановлено, що інвойс на
оплату з відстрочкою або 100%
передоплата за товари виставляється в
Євро і оплата здійснюється покупцем в
Євро, ціна погоджується між
постачальником і покупцем на кожну
поставку товару і фіксується в кожному
інвойсі на кожну окрему партію товару,
і є невід'ємною частиною Контракту.
Передоплата здійснюється що найменше
за 10 календарних днів до підтвердженої
дати поставки товару. Здійснюючи
аналіз товаросупровідних документів
поданих разом з МД № /2013/019851,
митним органом зазначено, що в інвойсі
від 15.11.2013 року № не
конкретизовано відомості про
вантажовідправника товару, а саме: його
адресу.

Суди вірно зазначили, що відповідно до
роз'яснень Міністерства фінансів
України, форма рахунку - фактури
(інвойсу) не відноситься до типових
форм, які затверджуються Державним
комітетом статистики-України,
застосування її нормативно-правовими
актами не передбачено.

Також, в інвойсі від 15.11.2013 року
зазначено відправника товару та його
реквізити, а саме адресу: "Efonik Industries AG -
Rellinghayser Str. 1-11, 45128 Essen, Germany", відповідно
до реквізитів сторін зазначених у
контракті від 25.01.2013 року.

Крім того, митний орган не погодився з
наданою декларантом до митного
оформлення відомостями по основному
методу, оскільки, на його думку, митна
вартість товару визначена товариством,
значною мірою відрізнялася від
вартості, товару на схожий
(аналогічний) товар, яка містяться у
Єдиній автоматизованій інформаційній
системі Державної митної служби
України, на підставі чого відповідачем
зроблено висновок, що товариством було
занижено митну вартість товару, в
наслідок чого, було прийнято рішення
про коригування митної вартості товару
та видано картки відмови в митному
оформленні товару.

Однак, імпорт товару за ціною нижчою
раніше ввезених товарів не є
безумовним свідченням заниження
імпортером митної вартості товару.

Інших доводів чи доказів щодо
наявності підстав вважати про
заниження позивачем митної вартості
товару відповідачем не наведено та не
надано.

Враховуючи все вищевикладене, беручи
до уваги необґрунтованість висновків
митного органу щодо неналежності
наданих позивачем документів, колегія
суддів погоджується з висновком судів
попередніх інстанції про те, що рішення
про коригування митної вартості товару
№ 101060000/2013/300775/2 від 20.11.2013 року та картка
відмови № 101060000/2013/00922 від 20.11.2013 року
прийняті з порушенням вимог ст. ст. 57-60
Митного кодексу України.

Колегія суддів дійшла думки, що судами
першої та апеляційної інстанцій вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено.

Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 224, 230, 232 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 02 квітня 2014
року, змінену постановою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 04 червня 2014 року, та постанову
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 04 червня 2014
року у справі № 806/1050/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, в порядку та у
строки, визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС
України.

Судді: