Справа № 826/11850/14
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі:
головуючого судді Шейко Т.І.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомКомунального підприємства
"Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва"до
Святошинського районного відділу
Головного управління ДМС України в м.
Києвіпрозобов'язання вчинити певні дії
Комунальне підприємство
"Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва"
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Святошинського районного
відділу Головного управління ДМС
України в м. Києві, в якому просило
зобов'язати Святошинський районний
відділ Головного управління ДМС
України в м. Києві зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
у повному господарському віданні КП
"Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва"
перебуває житловий будинок АДРЕСА_1.
Згідно ордера №59 серії "А" від 23 березня
1992 року однокімнатна ізольована
житлова квартира АДРЕСА_1 була передана
ОСОБА_1, який до теперішнього часу
перебуває на реєстраційному обліку за
цією адресою. З червня 2013 року оплата за
житлово-комунальні послуги не
надходить і заборгованість складає
2670,70 грн. Оскільки в квартирі АДРЕСА_1
ніхто не проживає з червня 2013 року,
вказана квартира була опечатана
працівниками житлових органів. КП
"Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва"
звернулось до Святошинського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_1 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням. Однак, ухвалою суду від 12
червня 2014 року у задоволенні вимог КП
"Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва"
відмовлено у зв'язку з тим, що судом на
запит отримано відповідь від відділу
реєстрації смерті у м. Києві, в якій
зазначено, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
вересня 2013 року. За таких обставин,
позивач звернувся з листом до
відповідача з проханням вчинити певні
дії, а саме зняти з реєстрації гр.
ОСОБА_1 в зв'язку з його смертю. Проте,
відповідач листом від 16 липня 2014 року
№9/2144 у задоволенні прохання позивача
відмовив, посилаючись на положення
статті 7 Закону України "Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні". Оскільки
позивача, відповідно до чинних
нормативних актів, не віднесено до кола
суб'єктів, що можуть отримати свідоцтво
про смерть і, відповідно, подати до
відповідача перелік необхідних для
зняття з реєстрації особи документів, -
позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
заявленими позовними вимогами.
У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити.
Представник відповідача до суду
не прибув, проте подав заперечення
проти позову, які обгрунтовував
вимогами норм Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" щодо
підстав для зняття особи з реєстрації.
Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, завершив
розгляд справи у порядку письмового
провадження, відповідно до частини
шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
Дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні докази, доводи та
заперечення сторін, суд дійшов
наступних висновків.
Комунальне підприємство "Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду в Святошинському районі м. Києва",
відповідно до Статуту, затвердженого
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від 01
квітня 2013 року №422, є самостійним
суб'єктом господарювання та засноване
на комунальній власності
територіальної громади міста Києва.
Відповідно до п.п. 4.2.17 Статуту,
підприємство здійснює облік, перевірку
та контроль за використанням жилих та
нежилих приміщень, що належать до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва і передані до сфери
управління Святошинської районної в
місті Києві державної адміністрації,
за дорученням власника.
Судом встановлено, що Розпорядженням
Святошинської районної в місті Києві
державної адміністрації від 25 лютого
2011 року №106 "Про закріплення майна, що
передане до сфери управління
Святошинської районної в місті Києві
державної адміністрації" за
Комунальним підприємством на праві
господарського відання без права
розпорядження закріплений житловий
На підставі рішення виконкому
Київської міської ради народних
депутатів від 18 березня 1992 року №254
громадянину ОСОБА_1 23 березня 1992 року
було видано ордер №59 на жиле
приміщення - квартиру АДРЕСА_1.
Згідно довідки Комунального
підприємства "Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва" від 04
серпня 2014 року №703, гр. ОСОБА_1
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 04
серпня 1992 року. Форма власності житла:
Як вбачається із матеріалів справи,
Комунальне підприємство "Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду в Святошинському районі м. Києва"
зверталося до Святошинського
районного суду м. Києва з позовом до
ОСОБА_1 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням. Проте, ухвалою
Святошинського районного суду м. Києва
від 12 червня 2014 року провадження по
справі закрито у відповідності з
частиною першою пункту 7 статті 205 ЦПК
України. Святошинський районний суд м.
Києва своє рішення мотивував тим, що
згідно відповіді Міністерства юстиції
України, відділу реєстрації смерті у м.
Києві ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
вересня 2013 року, внесено до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян 10 вересня 2013 року за номером
За таких обставин, позивач звернувся до
відповідача з проханням вчинити певні
дії, а саме зняти з реєстрації гр.
ОСОБА_1 в зв'язку з його смертю.
На звернення позивача відповідач
листом від 16 липня 2014 року №9/2144 надав
роз'яснення щодо підстав зняття з
реєстрації місця проживання осіб та
звернув увагу на те, що за наявності
відповідних документів, питання щодо
зняття з реєстрації місця проживання
громадянина ОСОБА_1 буде вирішено
згідно чинного законодавства.
Вирішуючи спір суд виходив з такого.
В силу частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Відносини, пов'язані зі свободою
пересування та вільним вибором місця
проживання в Україні регулює Закон
України "Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Зокрема, стаття 7 Закону України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" визначає
підстави зняття з реєстрації місця
Так, зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
- заяви особи або її законного
- судового рішення, яке набрало
законної сили, про позбавлення права
власності на житлове приміщення, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою;
- свідоцтва про смерть;
- паспорта або паспортного документа,
що надійшов з органу державної
реєстрації актів цивільного стану, або
документа про смерть, виданого
компетентним органом іноземної
держави, легалізованого в
установленому порядку;
- інших документів, які свідчать про
підстав для перебування на території
України іноземців та осіб без
підстав для проживання або перебування
особи у спеціалізованій установі,
закладі спеціального обслуговування
та соціального захисту;
підстав на право користування житловим
Зняття з реєстрації здійснюється в
день звернення особи. За заявою особи
зняття з реєстрації може бути
здійснено одночасно з реєстрацією
нового місця проживання.
Зняття з реєстрації місця проживання
дітей-сиріт та дітей, позбавлених
батьківського піклування, осіб,
стосовно яких встановлено опіку чи
піклування, здійснюється за
погодженням з органами опіки і
Реєстрація місця проживання та місця
перебування здійснюється органом
реєстрації (статті 11 Закону).
Виходячи з того, що Закон України "Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні" є
спеціальним нормативно-правовим актом,
який регулює правовідносини, пов'язані
із зняттям з реєстрації місця
проживання, вбачається, що положення
статті 7 цього Закону підлягають
застосуванню до усіх правовідносин,
виникнення, зміна чи припинення яких
пов'язані з юридичних фактом зняття з
реєстрації місця проживання.
Стаття 7 Закону містить виключний
перелік підстав для зняття особи з
реєстрації місця проживання.
Як випливає з наведеної норми, зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі інших
документів, які свідчать про
припинення: підстав на право
користування житловим приміщенням.
Користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення (частина перша статті 61
Житлового кодексу Української РСР).
Статтею 781 Цивільного кодексу України
визначено, що договір найму
припиняється у разі смерті фізичної
особи - наймача, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Однак, як зауважив позивач,
оскільки він не в змозі надати
визначених в статті 7 Закону України
"Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні"
документів, зокрема, свідоцтва про
смерть громадянина ОСОБА_1, звернувся
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом, в якому просив
зобов'язати Святошинський районний
відділ Головного управління ДМС
України в м. Києві зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, в
зв'язку з його смертю.
Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Водночас, суди не можуть підміняти
собою органи владних повноважень.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України №13 від 24 жовтня 2008 року
визначено, що суд не може підміняти
собою органи владних повноважень. Суд
не може підмінити собою орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
нього рішення, яке визнається
протиправним, інше рішення, яке б
відповідало закону, та давати вказівки,
які б свідчили про вирішення питань,
які належать до компетенції такого
суб'єкта владних повноважень.

Така позиція узгоджується з позицією
Європейського суду з прав людини, який
неодноразово зазначав, що завдання
суду при здійсненні його контрольної
функції полягає не в тому, щоб
підміняти органи влади держави, суд не
повинен підміняти думку національних
органів будь-якою своєю думкою.

За наведених обставин, суд
відмовляє позивачу у задоволенні
позовних вимог зобов'язати
Святошинський районний відділ
Головного управління ДМС України в м.
Києві зняти з реєстраційного обліку
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії
НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1, так як вчинення зазначених дій
є виключними (дискреційними)
повноваженнями уповноваженої особи -
Святошинського районного відділу
Головного управління Державної
міграційної служби України в м. Києві,
який в свою чергу, має виконувати свої
повноваження та функції у
відповідності з вимогами чинного
законодавства.

Відповідно до частини другої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони - суб'єкта владних
повноважень, суд присуджує з іншої
сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз.

Судові витрати, які підлягають
стягненню відповідно до частини 2
статті 94 Кодексу адміністративного
судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 94, 158 - 163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва -

п о с т
а н о в и в:

Позов Комунального підприємства
"Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду в
Святошинському районі м. Києва" -
залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції у порядку,
встановленому ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Т.І. Шейко