Справа № К/9991/32828/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/32828/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Горлівського міського центру
зайнятості - робочого органу
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового соціального
страхування України на випадок
безробіття до ОСОБА_4 про стягнення
коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 травня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року Горлівський міський
центр зайнятості - робочий орган
виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового соціального
страхування України на випадок
безробіття звернувся з позовом до
ОСОБА_4 про стягнення незаконно
виплачених коштів, отриманих як
допомога по безробіттю. В
обґрунтування позову зазначав, що 9
квітня 2009 року відповідач знаходився
на обліку в центрі зайнятості і
отримувала допомогу по безробіттю. За
результатами проведеної перевірки
було встановлено, що з квітня по
листопад 2009 року позивач отримувала
дохід за цивільно-правової угодою в ПАО
КБ «Приват Банк», а тому не мала права
на отримання спірної допомоги. Вимогу
повернути незаконно отримані кошти,
відповідач залишила без задоволення,
тому згідно з Законами України «Про
загальнообов'язкове державне
страхування на випадок безробіття» та
«Про зайнятість населення», позивач
просив стягнути 12239,64 грн.

Постановою Микитівського районного
суду м. Горлівка Донецької області від
21 лютого 2011 року у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Оскаржуваною постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 11 травня 2011 року постанову суду
першої інстанції скасовано, ухвалено
нову постанову, якою позовні вимоги
задоволено.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить його
рішення скасувати і залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і задовольняючи позовні
вимоги апеляційний суд на підставі
наявних у справі даних встановив і
правильно виходив з того, що відповідач
у період перебування у центрі
зайнятості як безробітній перебував у
трудових відносинах з ПАО КБ «Приват
Банк» за цивільно-правовим договором,
тобто відносився до зайнятого
населення і не мав права на отримання
допомоги по безробіттю.

Так, у відповідності до пункту «б»
частини 3 статті 1 Закону України «Про
зайнятість населення» в Україні до
зайнятого населення належать
громадяни, що проживають на території
держави на законних підставах та які
самостійно забезпечують себе роботою,
включаючи підприємців, осіб, зайнятих
індивідуальною трудовою діяльністю,
творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

Частиною 1 статті 2 цього Закону
передбачено, що безробітними
визнаються працездатні громадяни
працездатного віку, які через
відсутність роботи не мають заробітку
або інших передбачених законодавством
доходів і зареєстровані у державній
службі зайнятості як такі, що шукають
роботу, готові та здатні приступити до
підходящої роботи

Відповідно до абзацу 2 підпункту 1
пункту 20 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 №
219, громадяни, зареєстровані як такі, що
шукають роботу, та безробітні,
знімаються з обліку з дня
працевлаштування, в тому числі на
сезонні або загальнодержавні
оплачувані громадські роботи,
державної реєстрації фізичної особи -
підприємця, укладення
цивільно-правового договору, предметом
якого є діяльність, спрямована на
виконання власними силами робіт,
надання послуг.

Підпунктом 1 пункту 5.5 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 № 307,
виплата допомоги по безробіттю
припиняється у разі працевлаштування
безробітного, зайняття
підприємницькою або іншою діяльністю,
пов'язаною з одержанням доходу
безпосередньо від цієї діяльності,
виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Таким чином, особи які виконують роботи
(надають послуги) за цивільно -
правовими договорами, предметом яких є
діяльність, спрямована на виконання
власними силами робіт та надання
послуг, закон відносить до зайнятого
населення.

Згідно частини 2 статті 36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» застраховані
особи, зареєстровані в установленому
порядку як безробітні, зобов'язані
своєчасно подавати відомості про
обставини, що впливають на умови
виплати їм забезпечення та надання
соціальних послуг.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що
сума виплаченого забезпечення та
вартості наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Отже, суд дійшов обґрунтованого
висновку, що ОСОБА_4 отримуючи дохід в
ПАО КБ «Приват Банк» як особа, яка
виконувала роботу (надавала послуги) за
цивільно - правовими договорами,
предметом яких є діяльність,
спрямована на виконання власними
силами робіт та надання послуг, не мала
права на отримання спірної допомоги,
оскільки відносилась до зайнятого
населення.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної
інстанції дійшов правильного висновку,
щодо задоволення позовних вимог, його
рішення відповідає дійсним обставинам
справи, нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
помилковому трактуванні наведених
правових норм, а тому підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо суди не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових рішень, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 11 травня 2011
року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало