Справа № 872/318/13
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"01" квітня 2014 р. справа №
2а/0470/11847/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі
м. Дніпропетровська

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.11.2012 р.

по справі № 2а/0470/11847/12

за позовом управління Пенсійного фонду
України в Красногвардійському районі
м. Дніпропетровська

до відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Дніпропетровську

про зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому просив зобов'язати відповідача
включити до актів щомісячної звірки
витрати на виплату і доставку
щомісячної державної адресної
допомоги, передбаченої постановою КМУ
№ 265 від 26.03.2008 року, та підвищення,
передбаченого постановою КМУ № 198 від
11.03.2009 року, особам, які отримують
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.01.2011 року по
31.07.2012 року в розмірі 582 146,60 грн.

Постановою суду у задоволенні позовних
вимог відмовлено в повному обсязі.
Рішення мотивовано тим, що адресна
допомога, як окремий вид соціальної
допомоги, не входить до складу пенсії
по інвалідності та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, а кошти які виділяються
Фонду мають виключно цільове
призначення та виплати серед них такої
як адресна допомога не передбачено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги позивач посилається на
Постанову Кабінету Міністрів України
№ 265 від 26.03.2008 року, у якій передбачена
виплата щомісячної державної адресної
допомоги за рахунок коштів Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Вказані витрати підлягають
відшкодуванню відповідно до Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, затверджений постановою
правління Пенсійного Фонду України та
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України від
04.03.2003 року № 5-4/4, оскільки іншого
порядку відшкодування розроблено не
було. Вважає, що зазначені витрати
управління Пенсійного фонду повинні
включатися до актів щомісячної звірки.

Апелянт просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачем на адресу
апеляційного суду були направлені
заперечення проти апеляційної скарги
та просив залишити постанову суду
першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник
відповідача - Гришанов К.А. заперечував
проти задоволення апеляційної скарги
та просив залишити постанову суду
першої інстанції без змін.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, що не
перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши дотримання судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції
відповідач відмовився від включення до
актів щомісячної звірки витрати на
виплату і доставку щомісячної
державної адресної допомоги за період
з 01.01.2011 року по 31.07.2012 року в розмірі 582
146,60 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та
норми чинного законодавства колегія
суддів доходить висновку, що обраний
позивачем спосіб захисту (відновлення)
порушеного права, не відповідає змісту
прав управління Пенсійного фонду
України щодо відшкодування понесених
ним витрат з огляду на наступне.

Статтею 21 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», який набрав чинності
з 01 квітня 2001 року, визначено перелік
виплат, які здійснюються Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків, а саме в установленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсію в зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Проте державна адресна допомога до
цього переліку не входить.

Пунктом 4 постанови КМУ № 265 від 26.03.2008
року передбачено, що виплата
щомісячної державної адресної
допомоги здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога. Проте,
закон має пріоритет в порівнянні з
постановою Кабінету Міністрів України,
як норма вищої юридичної сили, а тому
колегія суддів вважає, що прямого
обов'язку Фонду соціального
страхування щодо відшкодування витрат
Пенсійного фонду з виплати державної
адресної допомоги законом не
встановлено.

При цьому слід зазначити, що перелік
сум, що виплачуються відповідно до
Законів України «Про пенсійне
забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів та
підлягають відшкодуванню відповідно
до Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій в
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, який затверджено
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003р. № 5-4/4,
та зареєстровано у Міністерстві
Юстиції України 16.05.2003р. за №376/7697,
встановлений п. 4 цього Порядку, є
вичерпним та розширеному тлумаченню не
підлягає і серед видів пенсійного
забезпечення, які підлягають
відшкодуванню відповідними
відділеннями Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, відсутній такий
вид пенсійного забезпечення як
державна адресна допомога та витрати
на її виплату та доставку.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає, що відповідач у справі, не
прийнявши до заліку виплати державної
адресної допомоги та витрати на її
виплати та доставку, які були понесені
позивачем у справі за період з 01.01.2011
року по 31.07.2012 року в розмірі
582 146,60 грн., діяв у межах повноважень та
у спосіб визначений чинним
законодавством, а суд першої інстанції
під час розгляду даної
адміністративної справи дійшов до
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для відмови в задоволенні
позовних вимог.

Також, колегія суддів погоджується з
висновками суду, що страховиком, котрий
має виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України, в
разі виплати такої пенсії органами
Пенсійного фонду України, Фонд
соціального страхування зобов'язаний
відшкодувати останньому витрати, але з
тих підстав, що позивачем обрано не
вірний спосіб захисту, Порядок № 5-4/4 не
врегульовує досліджених судом спірних
відносин щодо включення до акту
щомісячної звірки суми виплачених
пенсій, оскільки встановлене ним
правило підписання актів звірки
розрахунків розраховано на
відсутність спору.

Спір про відшкодування Пенсійному
фонду України понесених витрат може
вирішуватися у судовому порядку в
судах адміністративної юрисдикції
шляхом пред'явлення вимоги про
стягнення коштів, а не шляхом
пред'явлення вимог щодо зобов'язання
включити до актів щомісячної звірки
суми пенсій.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що суд першої інстанції
об'єктивно, повно, всебічно дослідив
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення справи, та ухвалив судове
рішення без порушення норм
матеріального та процесуального права,
тому апеляційну скаргу слід залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. 198, ст. 200, ст. 206 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
05.11.2012 р. по справі № 2а/0470/11847/12 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України в
порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун