Справа № 805/8116/13-а
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/46171/13

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Будьонівському районі м. Донецька про
скасування вимоги про сплату боргу за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Будьонівському районі м. Донецька на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що він є фізичною
особою-підприємцем, перебуває на
спрощеній системі оподаткування та
відповідно до частини 4 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» звільняється
від сплати єдиного внеску як пенсіонер
за віком (підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_1 від 19 вересня 2005
року), у зв'язку з чим оскаржувана
вимога управління Пенсійного фонду
України в Будьоннівському районі м.
Донецька про встановлення недоїмки зі
сплати єдиного внеску в розмірі 1194,03
грн підлягає скасуванню. Просив
скасувати вимогу управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
сплату боргу № 24 від 7 травня 2013 року.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року позов фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 задоволено. Скасовано вимогу
управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька про
сплату боргу від 7 травня 2013 року № 24.

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька
залишено без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного матеріального та
процесуального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, відповідач просить
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та прийняти
нове судове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в
управлінні Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька з 19
вересня 2005 року та отримує пенсію за
віком на пільгових умовах за Списком №
1 на підставі статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», що
підтверджується протоколом управління
від 30 серпня 2005 року № 943 та пенсійним
посвідченням від 19 вересня 2005 року
серії НОМЕР_1. Згідно Свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця від 27 жовтня 1999 року
позивач є суб'єктом підприємницької
діяльності, є платником єдиного
податку та перебуває на спрощеній
системі оподаткування з 1 січня 2012 року,
що підтверджується свідоцтвом
платника єдиного податку від 31 травня
2012 року. 7 травня 2013 року управлінням
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі прийнято
вимогу про сплату недоїмки зі сплати
єдиного внеску №Ф-24 в розмірі 1194,03 грн
станом на 1 травня 2013 року.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку
визначаються Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» від 8 липня 2010
року № 2464-VI.

Відповідно до положення пункту 2
частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону № 2464-VI платниками єдиного
внеску є фізичні особи - підприємці, в
тому числі ті, які обрали спрощену
систему оподаткування, та члени сімей
цих осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності.

6 серпня 2011 року набрав чинності Закон
України «Про внесення змін до
Податкового кодексу України та деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України» від 7
липня 2011 року № 3609VI, яким статтю 4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
доповнено частиною 4, в якій зазначено,
що особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Таким чином, за змістом цієї норми
фізичні особи?підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати єдиного внеску
за себе, за умови, якщо такі особи є
пенсіонерами за віком (незалежно від
того чи досягли вони загального
пенсійного віку чи така пенсія
оформлена на пільгових умовах - зі
зменшенням віку) та отримують
відповідно до закону пенсію.

Згідно із абзацами першим та другим
пункту 16 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV до приведення
законодавства України у відповідність
із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону. Положення
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року №
1788-ХІІ застосовуються в частині
визначення права на пенсію за віком на
пільгових умовах і за вислугу років.

Статтею 2 Закону № 1788-ХІІ визначено
виключний перелік трудових пенсій, які
призначаються за цим Законом (за віком;
по інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років та інш.).
Загальні умови призначення пенсій за
віком визначені статтею 12 цього Закону
та частиною першою статті 26 Закону №
1058-IV. Таке право виникає у чоловіків
після досягнення 60 років та за
наявності відповідного стажу. При
цьому статтею 13 Закону № 1788-ХІІ, на
підставі якої, як встановили суди,
позивач отримує пенсію, передбачена
можливість призначення пенсії за віком
на пільгових умовах - зі зменшенням
віку, зазначеного у статті 12 цього
Закону, та за наявності відповідного
трудового стажу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що особи, яким пенсія
за віком призначена відповідно до
статті 13 Закону № 1788-ХІІ, мають право на
пільги щодо сплати за себе єдиного
внеску згідно з частиною 4 статті 4
Закону № 2464-VІ, оскільки ця норма не
містить жодних обмежень та умов щодо
набуття ФОП статусу пенсіонера за
віком.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Будьоннівському районі м. Донецька
залишити без задоволення, а постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 16 липня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.