Справа № 152/1680/14-а
Суддя: Строгий І. Л.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 152/1680/14-а
ПОСТАНОВА

іменем України

14 жовтня 2014 року
м.
Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької
області у складі головуючого судді -
Строгого І.Л., розглянувши у порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Інспектора ДПС ВДАІ Ніжинського району
УДАІ ГУМВС України в Чернігівській
області старшого сержанта міліції
Занька Андрія Володимировича про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу,

у с т а н о в и в:

позивач звернувся з зазначеним позовом
до відповідача, у якому просить суд
визнати незаконними дії відповідача
щодо складання протоколу без законних
доказів та винесення постанови про
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу, скасувати
постанову Інспектора ДПС ВДАІ
Ніжинського району УДАІ ГУМВС України
в Чернігівській області старшого
сержанта міліції Занька А.В. серія ПС1
№577810 від 19.06.2014 року про накладення на
нього адміністративного стягнення за
ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі
260 грн та закрити справу за відсутністю
в діях позивача адміністративного
правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема,
тим, що 19.06.2014 року відносно нього
відповідачем був складений протокол
про адмінправопорушення за ч. 1 ст. 122
КУпАП та винесено постанову про
накладення на нього штрафу в розмірі 260
грн, з якою вперше він ознайомився лише
18.09.2014 року у державного виконавця. Із
вказаної постанови вбачається, що
19.06.2014 року на 45 км автодороги Кіпті -
Бачівськ позивач керував автомобілем
«RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_1,
рухаючись зі швидкістю 113 км/год, при
обмеженні швидкості руху 90 км/год,
перевищивши допустиму швидкість руху
на 23 км, чим скоїв адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122
КУпАП та застосовано адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 260
грн.

Зазначену постанову позивач вважає
незаконною, оскільки належним чином не
був з нею ознайомлений, її не
підписував та копію не отримував. Крім
того, під час складання протоколу він
повідомив відповідачу, що йому не
надано законних доказів щодо вчинення
ним вказаного правопорушення та
просив розглядати справу за його
місцем реєстрації згідно чинного
законодавства, однак, відповідач,
усупереч порядку розгляду даного
адміністративного правопорушення,
позбавив його права на законне
оскарження та, в порушення процедури,
без вручення йому копії постанови та
навіть не поставивши до відома про її
наявність, направив дану постанову до
виконавчої служби, тим самим подвоївши
розмір штрафу.

З огляду на викладене та посилаючись на
порушення відповідачем вимог закону,
зокрема, Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
позивач звернувся до суду з вимогою
скасувати постанову в справі про
адміністративне правопорушення.

У судове засідання позивач не з'явився,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
проте у позовній заяві позивач просив
справу розглянути у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи (а.с.12). Про причини своєї неявки
суд не повідомив, заяв про розгляд
справи у його відсутності до суду не
надходило.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі
неприбуття відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин,
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Зважаючи на це, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд,
при вирішенні справ керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією України.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати всі обставини,
що підлягають з'ясуванню при винесенні
постанови, зокрема, чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильності вирішення справи.

Судом установлено, що 19.06.2014 року
інспектором ДПС ВДАІ Ніжинського
району УДАІ ГУМВС України в
Чернігівській області старшим
сержантом міліції Заньком А.В.
складений протокол про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1, на
підставі якого було винесено постанову
у справі про адміністративне
правопорушення серії ПС1 № 577810, в якій
зазначено, що ОСОБА_1 19.06.2014 року на 45 км
автодороги Кіпті - Бачівськ керував
автомобілем «RENAULT», державний номерний
знак НОМЕР_1, рухаючись зі швидкістю 113
км/год, при обмеженні швидкості руху 90
км/год, перевищивши допустиму
швидкість руху на 73 км, чим скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 260 грн (а.с.5).

Як убачається з позовної заяви, з
указаною постановою ОСОБА_1 не був
ознайомлений, положення статей 307, 308
КУпАП, а також права, передбачені
статтею 268 КУпАП, право, порядок та
строки оскарження постанови згідно зі
статтями 287-289 КУпАП позивачу не
роз'яснено, а також копію постанови не
вручено, що підтверджується, зокрема,
відсутністю його підписів у
відповідних графах постанови щодо
роз'яснення прав та отримання копії
постанови (а.с.5).

Відповідно до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі. Суд може
запропонувати надати додаткові докази
або витребувати додаткові докази за
клопотання осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Статтею 70 КАС України встановлено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги. Обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Частинами 1, 2, 4 та 5 ст. 71 КАС України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтю 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльність покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Суб'єкт
владних повноважень повинен подати
суду всі наявні у нього документи та
матеріали, які можуть бути використані
як докази у справі. Якщо особа, яка бере
участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для
підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на
основі наявних доказів.

Згідно частини 1 ст. 76 та частини 1 ст. 77
КАС України пояснення сторін, третіх
осіб, їхніх представників про відомі їм
обставини, що мають значення для
справи, оцінюються поряд з іншими
доказами у справі. Показаннями свідка є
повідомлення про відомі йому
обставини, які мають значення для
справи.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній
склад адміністративного
правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122
КУпАП, оскільки відповідачем не надано
доказів щодо вчинення водієм
автомобіля «RENAULT», державний номерний
знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 вказаного в
постанові правопорушення.

Суд приймає до уваги доводи позивача
ОСОБА_1, які ґрунтуються на обставинах,
викладених у позовній заяві, оскільки
вони нічим не спростовані.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що постанову відповідача від
19.06.2014 року в справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 577810 слід скасувати, як незаконну.

Окрім того, приймаючи рішення про
скасування зазначеної вище постанови,
суд бере до уваги також той факт, що
ухвалою суду від 23.09.2014 року
відповідачу було запропоновано подати
до 14.10.2014 року через канцелярію суду
письмові заперечення проти позову та
докази, які у нього є. Цією ж ухвалою
відповідач повідомлявся про те, що у
разі наявності у нього заперечення
проти позову, він зобов'язаний у
зазначений вище строк надати всі
матеріали, що були або мали бути взяті
ним до уваги при прийнятті рішення,
вчиненні дії, з приводу яких подано
позов.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідач отримав позовну заяву та
вказану вище ухвалу ще 02.10.2014 року
(а.с.12), проте заперечень щодо позовних
вимог відповідач не подав, а тому суд
приходить до висновку, що відповідач не
заперечує щодо обставин, зазначених у
позові.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України встановлено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином, усе вище викладене
свідчить, що відповідач прийняв
постанову від 19.06.2014 року в справі про
адміністративне правопорушення Серії
ПС1 № 577810 без дотримання принципів,
встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції
України та у ч. 3 ст. 2 КАС України, а
відтак зазначену постанову слід
скасувати, а провадження у справі про
адміністративне правопорушення щодо
позивача належить закрити у зв'язку із
відсутністю складу адміністративного
правопорушення.

На переконання суду, скасування
постанови відповідача та закриття
справи щодо позивача у повній мірі
захистить права останнього, а тому у
задоволенні решти позовних вимог слід
відмовити.

Тому керуючись ст. ст. 2, 6, 7-12, 17, 18, 39, 65,
69-71, 76, 77, 79, 86, 87, 94, 98, 99, 128, 158, 159-163, 167, 171-2,
суд

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Постанову інспектора ДПС ВДАІ
Ніжинського району УДАІ ГУМВС України
в Чернігівській області старшого
сержанта міліції Занька Андрія
Володимировича Серії ПС1 №577810 від
19.06.2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
скасувати і закрити провадження у
справі.

У іншій частині адміністративного
позову відмовити.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України,
постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Повний текст постанови виготовлений
17.10.2014 року.

Суддя

І.Л.Строгий