Справа № 826/14125/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2014 року 16:38
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючий суддя Кобилянський К.М.,
судді: Санін Б.В., Скочок Т.О., за участю
секретаря судового засідання Голод
А.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» до Державної реєстраційної
служби Українипро скасування рішення,
зобов'язати вчинити дії,за участю
представник позивача: Ніколаєнко К.В.
представник відповідача: Даценко Т.М.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 14.10.2014 проголошено
вступну та резолютивну частини
Публічне акціонерне товариство
«Криворізький залізорудний комбінат»
(далі - позивач, ПАТ
«Кривбасзалізрудком») звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовною заявою до
Державної реєстраційної служби
України (далі - відповідач), у якій
просить суд:
- скасувати рішення відповідача
від 13.03.2014 №11596099 про відмову у
державній реєстрації прав та їх
- зобов'язати відповідача прийняти
рішення, яким зареєструвати за
позивачем право власності на комплекс
будівель та споруд РМЗ, що розташований
за адресою: м. Кривий Ріг, Саксаганський
район, вул. Волгоградська, 30 та
складається з: будівлі електроцеху
(інв. №912552); прибудови до будівлі (інв.
№512541); газорегуляторного пункту (інв.
№912590); кранової естакади (інв. № 912540).

Позовні вимоги ґрунтувались на тому, що
відповідач безпідставно відмовив
позивачу у реєстрації права власності
на об'єкт нерухомого майна, посилаючись
на неможливість встановлення
відповідності заявлених прав
документам, що їх посвідчують.
Зазначив, що для реєстрації права
власності на нерухоме майно було
надано усі передбачені законодавством
документи та зауваження відповідача є
безпідставними.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив.
Зазначив, що позивач не надав належних
документів на підтвердження
виникнення або переходу права
власності на нерухоме майно. Посилався
на те, що з поданих позивачем
документів неможливо встановити
правовий режим нерухомого майна щодо
якого заявлено право. Вважає
оскаржуване рішення правомірним та
просить відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

26.02.2014 представник ПАТ
«Кривбасзалізрудком» звернувся до
Реєстраційної служби Криворізького
міського управління юстиції
Дніпропетровської області із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності) на
комплекс будівель та споруд РМЗ, що
розташований за адресою: м. Кривий Ріг,
Саксаганський район, вул.
Волгоградська, 30 та складається з:
будівлі електроцеху (інв. №912552);
прибудови до будівлі (інв. №512541);
газорегуляторного пункту (інв. №912590);
кранової естакади (інв. № 912540).

Вказана заява зареєстрована у базі
даних про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно 26.02.2014 11:20:51 за
реєстраційним номером 5595499, що
підтверджується карткою прийому заяви
№11204112, копія якої наявна в матеріалах
справи (а.с. 120 Т. І).

Зі змісту зазначеної картки прийому
заяви та матеріалів реєстраційної
справи, копії якої надані відповідачем
вбачається, що разом із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень представник позивача надав:

- рішення виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті ради м.
Кривий Ріг «Про присвоєння поштових
адрес комплексам будівель та споруд» №
567 від 05.12.2011;

- довідку Державної акціонерної
компанії «Укррудпром» № УР-15/1128 від
27.08.2004 з додатком до неї: Перелік
нерухомого майна переданого державною
акціонерною компанією «Укррудпром» до
статутного фонду відкритого
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» 31.07.2001 станом на
01.06.2004;

- технічний паспорт, складений КП ДОР
«Криворізьке БТІ» стосовно
вищевказаного об'єкту нерухомості;

- наказ ДАК «Укррудпром» від 30.07.2001 №290
про заходи щодо створення відкритого
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат».

За результатом розгляду поданої
представником позивача заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (щодо права власності)
відповідач прийняв рішення від 13.03.2014
№11596099 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень (далі -
рішення №11596099).

В зазначеному рішенні відповідач
вказав на те, що заявником не подано
документу, що підтверджує право
власності на об'єкт нерухомого майна, а
згідно рішення №567 від 05.12.2011 поштову
адресу присвоєно комплексу будівель і
споруд, користувачем якого є публічне
акціонерне товариство «Криворізький
залізорудний комбінат». Із поданих
документів також вбачається, що
юридичну особу створено шляхом
реорганізацій однак в порушення вимог
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2013 №868
відсутні документи, що підтверджують
факт передачі нерухомого майна, а також
відповідні документи, передбачені
пунктом 53 вищезазначеного Порядку, що
не дає змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Вважаючи протиправним рішення №11596099,
позивач оскаржив його до суду та просив
зобов'язати відповідача прийняти
рішення, яким зареєструвати за
позивачем право власності на комплекс
будівель, у реєстрації права власності
на який було відмовлено.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані сторонами докази та пояснення,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 4
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» обов'язковій
державній реєстрації підлягають
речові права та обтяження на нерухоме
майно, розміщене на території України,
що належить фізичним та юридичним,
особам, державі в особі органів,
уповноважених управляти державним
майном, іноземцям та особам без
громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
поземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» передбачено, що орган
державної реєстрації прав, серед
іншого, проводить державну реєстрацію
прав та обтяжень або відмовляє у їх
реєстрації.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація
обтяжень здійснюється на підставі: 1)
встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; 2) рішень судів, що
набрали законної сили; 3) ухвали
слідчого судді, суду, постанови
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно; 4) накладення
заборони на відчуження нерухомого
майна нотаріусом; 5) рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 6) інших
актів відповідних державних органів та
посадових осіб згідно із законом; 7)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

У відповідності до пункту 13 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 №868 (далі - Порядок №868)
заявник подає разом із заявою органові
державної реєстрації прав, нотаріусові
необхідні для державної реєстрації
прав документи, визначені цим Порядком,
їх копії, документ, що підтверджує
внесення плати за надання витягу з
Державного реєстру прав, та документ
про сплату державного мита.

Пунктом 15 Порядку №868 встановлено, що
під час розгляду заяви і документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчення (у встановлених законом
випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявних у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону;

5) наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Згідно з пунктом 52 Порядку №868 для
проведення державної реєстрації права
власності з видачею свідоцтва у зв'язку
з передачею нерухомого майна у
власність юридичної особи як внесок
(внесення майна до статутного
(складеного) капіталу (статутного
фонду), вступні, членські та цільові
внески членів кооперативу тощо)
заявник, крім документа, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, подає
акт приймання-передачі об'єкта
нерухомого майна або інший документ, що
підтверджує факт передачі такого
майна.

У разі коли така передача здійснюється
іншою юридичною особою, заявник, крім
документа, що зазначений в абзаці
першому цього пункту, подає рішення
органу або особи, уповноважених
установчими документами такої
юридичної особи або законом.

У разі коли така передача здійснюється
щодо об'єкта нерухомого майна, яке
перебуває у спільній власності,
заявник, крім документа, що зазначений
в абзаці першому цього пункту, подає
письмову згоду всіх співвласників,
засвідчену відповідно до Закону
України «Про нотаріат».

Положеннями пункту 53 Порядку №868
встановлено, що для проведення
державної реєстрації права власності з
видачею свідоцтва у зв'язку з передачею
у власність фізичним та юридичним
особам об'єктів нерухомого майна у
результаті припинення (ліквідації чи
реорганізації) юридичної особи або
виділу з неї нової юридичної особи
заявник, крім документа, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, подає:

у разі ліквідації юридичної особи -
ліквідаційний баланс, затверджений
засновниками (учасниками) юридичної
особи або органом, що прийняв рішення
про ліквідацію юридичної особи, та
письмову заяву таких осіб, яким
передано нерухоме майно юридичної
особи, що припиняється, про розподіл
між ними такого майна або рішення
відповідного органу щодо подальшого
використання зазначеного майна;

у разі злиття, приєднання або
перетворення юридичної особи -
передавальний акт, затверджений
засновниками (учасниками) юридичної
особи або органом, який прийняв рішення
про злиття, приєднання або
перетворення юридичної особи, та
документ, що підтверджує факт передачі
такого майна юридичній особі;

у разі поділу юридичної особи або
виділу з неї нової юридичної особи -
розподільчий баланс, затверджений
засновниками (учасниками) юридичної
особи або органом, який прийняв рішення
про поділ юридичної особи або виділ з
неї нової юридичної особи, та документ,
що підтверджує факт передачі такого
майна юридичній особі.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач надав Реєстраційній службі
Криворізького міського управління
юстиції Дніпропетровської області для
реєстрації майнових прав на об'єкт
нерухомого майна перелік нерухомого
майна, переданого державною
акціонерною компанією Укррудпром» до
статутного фонду відкритого
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» на 31.07.2001,
станом на 01.06.2004.

Позивач наполягав на тому, що вказаний
перелік є належним документом, який
підтверджує перехід права власності на
комплекс будівель та споруд РМЗ, що
розташований за адресою: м. Кривий Ріг,
Саксаганський район, вул.
Волгоградська, 30 та складається з:
будівлі електроцеху (інв. №912552);
прибудови до будівлі (інв. №512541);
газорегуляторного пункту (інв. №912590);
кранової естакади (інв. №912540) до ПАТ
«Кривбасзалізрудком».

Водночас, відповідач посилався на те,
що вказаний перелік не містить
інформації про перехід права власності
на вказаний комплекс будівель та
споруд РМЗ до ПАТ
«Кривбасзалізрудком».

Дослідивши наявну в матеріалах справи
копію вищезазначеного переліку, суд
встановив, що він містить інформацію
про об'єкти з інвентарними номерами
№912552, №512541, №912590, №912540, однак, адресою
даних приміщень вказано: м. Кривий Ріг,
вул. Дарвіна, 2 (а.с. 46-49 Т. І).

Згідно пояснень представника позивача,
об'єктам по вулиці Дарвіна, 2 у місті
Кривий Ріг було присвоєно поштову
адресу вул. Волгоградська, 30.

До матеріалів справи позивач надав
копію листа Виконавчого комітету
Саксаганської районної у місті ради
від 03.10.2014 №53-02/3125, у якому зазначено
наступне:

«Відповідно до рішення Саксаганського
районного виконавчого комітету
Криворізької міської ради
Дніпропетровської області від 20.03.2002
№80 «Про надання поштового номеру»
будівлі майстерні, яка знаходиться на
промплощадці шахти «Саксагань» надано
поштовий номер 2 по вулиці Дарвіна.

Враховуючи те, що комплекс будівель та
споруд РМЗ, користувачем якого є ПАТ
«Криворізький залізорудний комбінат»
територіально розташований на вулиці
Волгоградській, рішенням виконкому
Саксаганської районної у місті ради
від 05.12.2011 №567 «Про присвоєння поштових
адрес комплексам будівель та споруд»
йому присвоєно поштову адресу вулиця
Волгоградська, 30.».

Однак, вказані документи позивач надав
до суду і зазначив, що не надавав їх
державному реєстратору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 9
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державний
реєстратор встановлює відповідність
заявлених прав і поданих документів
вимогам законодавства, а також
відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема:

- відповідність відомостей про
нерухоме майно, наявних у Державному
реєстрі прав та поданих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
вимог цього Закону;

- наявність факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статі 24
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Суд встановив, що позивач не надав
разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо
права власності), яка зареєстрована
26.02.2014 №5595499, документів, які б
підтверджували факт зміни поштової
адреси вищезазначених об'єктів.

Таким чином, дослідивши надані
сторонами докази та заслухавши
пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку, що відповідач
правомірно відмовив ПАТ
«Кривбасзалізрудком» у державній
реєстрації прав на вказане нерухоме
майно шляхом винесення оскаржуваного
рішення №11596099 та підстави для
скасування даного рішення відсутні.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача прийняти рішення, яким
зареєструвати за позивачем право
власності на комплекс будівель та
споруд РМЗ, що розташований за адресою:
м. Кривий Ріг, Саксаганський район, вул.
Волгоградська, 30 та складається з:
будівлі електроцеху (інв. №912552);
прибудови до будівлі (інв. №512541);
газорегуляторного пункту (інв. №912590);
кранової естакади (інв. № 912540), суд
зазначає, що вона задоволенню не
підлягає, оскільки є похідною від
первісної вимоги та є передчасною.
Позивач не позбавлений права повторно
звернутись до органу реєстраційної
служби із заявою щодо реєстрації права
власності на зазначене нерухоме майно.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд дійшов висновку,
що викладені в позовній заяві доводи
позивача є необґрунтованими, та
відповідно позов таким, що не підлягає
задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71,
160-163, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
К.М. Кобилянський

Судді
Б.В. Санін

Т.О. Скочок

Повний текст постанови складено та
підписано 17.10.2014.