Справа № 815/3000/14
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

15 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/3000/14

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Крусяна А.В.

- Шляхтицького О.І.

при секретарі -
Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Всеукраїнської
громадської організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» на постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 18
червня 2014 року у справі за позовом
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» до ректора Національного
університету «Одеська юридична
академія» Завальнюка Володимира
Васильовича про визнання дій
протиправними,

В С Т А Н О В И В :

Всеукраїнська громадська організація
«Комітет конституційно-правового
контролю України» звернулась до
Одеського окружного адміністративного
суду із позовом до ректора
Національного університету «Одеська
юридична академія» Завальнюка
Володимира Васильовича, в якому
просить визнати протиправними дії
ректора Національного університету
«Одеська юридична академія»
Завальнюка Володимира Васильовича, що
полягають у ненаданні відповіді на
запит на інформацію позивача та у
ненаданні запитуваної публічної
інформації за запитом на інформацію
позивача.

В обґрунтування своєї правової позиції
позивач зазначив, що оскаржувані дії
відповідачів є протиправними та
порушують право позивача на доступ до
публічної інформації, яке гарантується
обов'язком розпорядників інформації
надавати інформацію, передбачене п. 1 ч.
1 ст. 3 Закону України «Про доступ до
публічної інформації»; на одержання у
порядку, визначеному законом,
публічної інформації, що знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, передбачене п. 3
ч. 1 ст. 21 Закону України «Про громадські
об'єднання»; на проведення моніторингу
з питань запобігання та протидії
дискримінації та провадити іншу
діяльність, відповідно до
законодавства, з питань дотримання
принципу недискримінації, передбачене
ч. 1 ст. 13 Закону України «Про засади
запобігання та протидії дискримінації
в Україні»; бути учасником
цивільно-правових відносин, набувати
майнові і немайнові права відповідно
до законодавства, передбачене п. 1 ч. 2
ст. 21 Закону України «Про громадські
об'єднання»; на здійснення інших прав,
не заборонених законом, передбачене п. 6
ч. 1 ст. 21 Закону України «Про громадські
об'єднання».

Крім того, оскаржувані дії відповідача
призвели до настання негативних
наслідків, а саме: позивач не зміг
виконати зобов'язання, передбачені
умовами договору між адвокатами та
іншими фахівцями в галузі права, які
надають правову оцінку, експертизу
документів, пов'язаних із вступом до
ВНЗ, у зв'язку з чим поніс непередбачені
витрати; втратив системність у
проведенні перевірок і як наслідок -
роботі позивача, що і стало підставою
для звернення до суду.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені позовні
вимоги з підстав, викладених у
адміністративному позові та наданих в
судовому засіданні поясненнях.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
заявленого адміністративного позову
та просила відмовити в його
задоволенні.

В обґрунтування своєї правової позиції
надав до суду письмові заперечення в
яких зазначив наступне.

Національним університетом «Одеська
юридична академія» було направлено на
адресу позивача відповідь на запит №
899/4-13 від 02.12.2013 року за № 3469- 3 від 06.12.2013
року, що підтверджується записом у
книзі реєстру вихідної кореспонденції
Національного університету «Одеська
юридична академія». Відповідь на запит
було відправлено 09.12.2013 року, що
підтверджується реєстром відправки
кореспонденції Національного
університету «Одеська юридична
академія» з відміткою поштового
відділення.

Запитувачу було обґрунтовано
необхідність відшкодування фактичних
витрат на копіювання документів, що
надаються за запитом на інформацію та
розраховано загальну суму таких
витрат, відповідно до п. 12. «Порядку
відшкодування фактичних витрат на
копіювання або друк документів, що
надаються за запитом на інформацію,
розпорядником якої є Національний
університет «Одеська юридична
академія», затвердженого наказом НУ
«ОЮА» № 536-26 від 07.02.2013 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням
Всеукраїнська громадська організація
«Комітет конституційно-правового
контролю України» звернулася з
апеляційною скаргою на зазначену
постанову. Апелянт просить скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою визнати дії ректора,
голови приймальної комісії
Національного університету «Одеська
юридична академія» Завальнюка В.В., що
полягають в ненаданні відповіді на
запит на інформацію позивача та у
ненаданні запитаної публічної
інформації за запитом на інформацію
позивача - протиправними.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 25.11.2013
року вих. № 899/4-13 Всеукраїнська
громадська організація «Комітет
конституційно-правового контролю
України» направила на адресу ректора
Національного університету «Одеська
юридична академія» Завальнюка
Володимира Васильовича запит на
інформацію (а.с. 7).

Позивач просить, у термін не пізніше
п'яти днів з дня отримання цього запиту
на інформацію, надіслати скорочений
перелік публічної інформацію про ВНЗ,
яка становить суспільний інтерес, у
вигляді належним чином засвідчених
копій документів:

- Статуту ВНЗ;

- Свідоцтву про реєстрацію ВНЗ;

- Довідки про включення ВНЗ до
Державного реєстру ВНЗ України з
додатками;

- Ліцензії ВНЗ та додатки до неї;

- Витягу ВНЗ із Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців;

- Правил прийому до ВНЗ у 2014 році;

- Положення про приймальну комісію ВНЗ;

- Наказ про затвердження про
затвердження складу приймальної
комісії.

Лист на адресу Національного
університету «Одеська юридична
академія» вих. №899/4-13 від 25 листопада 2013
року був надісланий з рекомендованим
повідомленням та з описом вкладення.

Відповідно до даних про внутрішні
реєстровані поштові відправлення, що
пересилаються в межах України, які
розміщені на офіційному веб-сайті УДП
поштового зв'язку «Укрпошта», 02 грудня
2013 року відповідач отримав вказаний
лист.

Крім того, колегією суддів встановлено,
що 06.12.2013 року за № 3469-3 на адресу
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» виготовлено відповідь, яку
фактично надіслано адресатові 09.12.2013
року.

У відповіді, зокрема, зазначено
наступне.

Відповідно до ч.3 ст.21 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
Постанови Кабінету Міністрів України
від 13.07.2011 року № 740, наказу
Національного університету «Одеська
юридична академія» № 536-26 від 07.02.2013
року, Положення про відшкодування
фактичних витрат на копіювання або
друк документів, що надаються за
запитом на інформацію, розпорядником
якої є Національний університет
«Одеська юридична академія», у зв'язку
з відсутністю обґрунтованих підстав
для безоплатного надання інформації та
потребою виготовлення копій
документів більш як 10 сторінок
запитуваних документів, запитувачу для
отримання інформації необхідно
відшкодувати фактичні витрати на
копіювання або друк документів, що
надаються за запитом на інформацію,
розпорядником якої є Національний
університет «Одеська юридична
академія».

Розрахунок на відшкодування фактичних
витрат на копіювання Статуту
Національного університету «Одеська
юридична академія», Свідоцтва про
державну реєстрацію Національного
університету «Одеська юридична
академія», Витягу із Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців, Довідки про
включення Національного університету
«Одеська юридична академія» до
Державного реєстру ВНЗ України з
Додатками, Ліцензії Національного
університету «Одеська юридична
академія» та додатками до неї,
Положення про приймальну комісію
Національного університету «Одеська
юридична академія» додається.

Щодо надання Правил прийому до
Національного університету «Одеська
юридична академія» в 2014 році:

Відповідно до Наказу Міністерства
освіти і науки України № 1582 від 11.11.2013
року «Про затвердження Графіку
погодження Міністерством освіти і
науки України правил прийому до вищих
навчальних закладів у 2014 року», Правила
прийому до Національного університету
«Одеська юридична академія» в 2014 році
22.11.2013 року були направленні на
погодження до Міністерства освіти і
науки України. У зв'язку з тим, що станом
на момент звернення вищевказані
Правила знаходяться на погодженні у
Міністерства освіти і науки України -
Національний університет «Одеська
юридична академія» не може надати
запитувачу інформації Правила прийому
до Національного університету
«Одеська юридична академія» в 2014 році,
(належним чином завірена копія
супровідного листа направлення Правил
прийому до Національного університету
«Одеська юридична академія» в 2014 році
на погодження до Міністерства освіти і
науки України додається).

Щодо наказу «Про затвердження складу
приймальної комісії Національного
університету «Одеська юридична
академія»:

Відповідно до вимог ч. 9. п. 1. 3 Положення
про Приймальну комісію Національного
університету «Одеська юридична
академія» вищезазначений наказ
видається керівником університету до
кінця січня кожного року. У зв'язку з
наведеним, станом на момент звернення
Національний університет «Одеська
юридична академія» не може надати
запитувачу інформації наказ «Про
затвердження складу приймальної
комісії Національного університету
«Одеська юридична академія».

В підтвердження направлення на адресу
позивача вказаної відповіді,
представником відповідача було надано
копію «Реєстру відправки
кореспонденції Національного
університету «Одеська юридична
академія» за 09 грудня 2013 року, зі
штампом пошти 09.12.2013 року.

Також, в обґрунтування відсутності на
час надання відповіді у Національного
університету «Одеська юридична
академія» запитуваних документів, а
саме: Правил прийому до ВНЗ у 2014 році,
позивачу було надано копію наказу
Міністерства освіти і науки України №
1582 від 11.11.2013 року «Про затвердження
Графіку погодження Міністерством
освіти і науки України правил прийому
до вищих навчальних закладів у 2014 року»
та копію супровідного листа № 3356/1-3 від
22.11.2013 року.

Крім того, позивачу були надіслані:
Заявка на виписку рахунка для
здійснення оплати витрат на копіювання
або друк документів, що надаються за
запитом на інформацію та Рахунок для
здійснення оплати витрат на копіювання
або друк документів, що надаються за
запитом на інформацію. Вказані
документи, містять у собі інформацію
про назву документу, вартість
виготовлення 1 аркушу, кількість
аркушів та загальну ціну.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність відмови у
задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження. Керуючись положеннями
вищевказаних законів, Кодексом та
контекстом Конституції України можна
зробити висновок, що однією з
найважливіших тенденцій розвитку
сучасного законодавства України є
розширення сфери судового захисту, в
тому числі судового контролю за
правомірністю і обґрунтованістю
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 34
Конституції України, кожен має право
вільно збирати, зберігати,
використовувати і поширювати
інформацію усно, письмово або в інший
спосіб - на свій вибір.

Щодо обґрунтованості та належності
доказів направлення відповідачем
відповіді на запит № 899/4-13 від 02.12.2013
року: підтверджується записом у
реєстрі відправки вихідної
кореспонденції Національного
університету «Одеська юридична
академія». Відповідь на запит було
відправлено 09.12.2013 року, що
підтверджується реєстром відправки
кореспонденції Національного
університету «Одеська юридична
академія» (а.с. 97-98). Сторони у справі в
процесі розгляду справи в суді
апеляційної інстанції не заперечували
наведені факти.

Відповідно до вимог ст. 21 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» розпорядник інформації
має надати відповідь на запит на
інформацію.

Законодавчо визначеної обов'язковості
вручення і вимог щодо порядку та
способу надання/надсилання відповіді
на запит на інформацію Закон України
«Про доступ до публічної інформації»
не містить.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги стосовно
того, що єдиними та допустимими
доказами надсилання листа позивачеві
мають бути: Опис вкладеного листа вих.
№ 3469-3 від 06.12.2013 року, який засвідчений
відповідною печаткою поштового
відділення та Рекомендоване
повідомлення про вручення листа вих. №
3469-3 від 06.12.2013 року, є не обґрунтованими.

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес
визначає Закон України «Про доступ до
публічної інформації» від 13.01.2011 року
№2939-VI (далі Закон України № 2939-VI).

Згідно до вимог ст.1 Закону України №
2939-VI, публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом. Публічна інформація є
відкритою, крім випадків, встановлених
законом.

Право на доступ до публічної
інформації гарантується, зокрема,
обов'язком розпорядників інформації
надавати та оприлюднювати інформацію,
крім випадків, передбачених законом
(ст. 3 Закону).

Вимогами ч.1 ст.5 Закону № 2939-VI
передбачено, що доступ до інформації
забезпечується шляхом, зокрема,
надання інформації за запитами на
інформацію.

Згідно вимог ч.1 ст.12 Закону № 2939-VI,
суб'єктами відносин у сфері доступу до
публічної інформації, є: 1) запитувачі
інформації - фізичні, юридичні особи,
об'єднання громадян без статусу
юридичної особи, крім суб'єктів владних
повноважень; 2) розпорядники інформації
- суб'єкти, визначені у статті 13 цього
Закону; 3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що позивач у справі - ВГО
«Комітет конституційно-правового
контролю України» - належить до
суб'єктів, які мають право запитувати
інформацію в порядку, встановленому
вказаним законом.

Згідно до вимог ч.1 ст. Закону України
«Про вищу освіту» від 17.01.2002 року
№2984-ІІІ, вищий навчальний заклад -
освітній, освітньо-науковий заклад,
який заснований і діє відповідно до
законодавства про освіту, реалізує
відповідно до наданої ліцензії
освітньо-професійні програми вищої
освіти за певними освітніми та
освітньо-кваліфікаційними рівнями,
забезпечує навчання, виховання та
професійну підготовку осіб відповідно
до їх покликання, інтересів, здібностей
та нормативних вимог у галузі вищої
освіти, а також здійснює наукову та
науково-технічну діяльність; вищий
навчальний заклад державної форми
власності - вищий навчальний заклад,
заснований державою, що фінансується з
державного бюджету і
підпорядковується відповідному
центральному органу виконавчої влади.

Згідно до вимог ч.2 ст.21 цього Закону,
власник (власники) здійснює
(здійснюють) права, передбачені
частиною першою цієї статті, щодо
управління вищим навчальним закладом
безпосередньо або через уповноважений
ним орган (особу).

Частиною 1 статті 32 Закону передбачено,
що безпосереднє управління діяльністю
вищого навчального закладу здійснює
його керівник - ректор (президент),
начальник, директор тощо.

Національний університет «Одеська
юридична академія» є вищим навчальним
закладом, керівником (ректором) якого є
Завальнюк Володимир Васильович.

Відповідно до вимог ч.3 ст.23 Закону
№2939-VI оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації до суду здійснюється
відповідно до Кодексу
адміністративного судочинства
України. Таким чином, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
дійшов висновку про те, що відповідач є
розпорядником інформації, дії якого
оскаржені позивачем.

Положення п.1 ч.1 ст.3 Закону № 2939-VI
закріплює право запитувача на доступ
до публічної інформації, яке
гарантується обов'язком розпорядників
інформації надавати інформацію.

Згідно до вимог п.2 ст.5 Закону № 2939-VI,
доступ до інформації забезпечується
шляхом надання інформації за запитами
на інформацію.

Отже, згідно вимог ч.1 ст.19 Закону № 2939-VI,
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні.

У відповідності до вимог ч.5 цієї статті
Закону № 2939-VI, запит на інформацію має
містити: 1) ім'я (найменування)
запитувача, поштову адресу або адресу
електронної пошти, а також номер засобу
зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис
інформації або вид, назву, реквізити чи
зміст документа, щодо якого зроблено
запит, якщо запитувачу це відомо; 3)
підпис і дату за умови подання запиту в
письмовій формі.

Пункт 3 частини 1 ст.13 Закону № 2939-VI
визначає розпорядниками інформації
осіб, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб`єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов`язаної з виконанням
їхніх обов`язків.

Згідно до вимог статті 14 Закону № 2939-VI,
розпорядники інформації зобов'язані: 1)
оприлюднювати інформацію про свою
діяльність та прийняті рішення; 2)
систематично вести облік документів,
що знаходяться в їхньому володінні; 3)
вести облік запитів на інформацію; 4)
визначати спеціальні місця для роботи
запитувачів з документами чи їх
копіями, а також надавати право
запитувачам робити виписки з них,
фотографувати, копіювати, сканувати їх,
записувати на будь-які носії
інформації тощо; 5) мати спеціальні
структурні підрозділи або призначати
відповідальних осіб для забезпечення
доступу запитувачів до інформації; 6)
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації.

Відповідно до вимог ст.20 Закону № 2939-VI,
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту. У разі якщо запит
стосується надання великого обсягу
інформації або потребує пошуку
інформації серед значної кількості
даних, розпорядник інформації може
продовжити строк розгляду запиту до 20
робочих днів з обґрунтуванням такого
продовження. Про продовження строку
розпорядник інформації повідомляє
запитувача в письмовій формі не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Вимогами ст.22 Закону № 2939-VI передбачено
право розпорядника інформації
відмовити в задоволенні запиту ( -
розпорядник інформації не володіє і не
зобов'язаний відповідно до його
компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит; - інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону; - особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком; - не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону).

Частиною 3 вищевказаної статті
запроваджено, що розпорядник
інформації, який не володіє
запитуваною інформацією, але якому за
статусом або характером діяльності
відомо або має бути відомо, хто нею
володіє, зобов'язаний направити цей
запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи та наданих в судовому засіданні
пояснень, колегія суддів приходить до
висновку, що відповідачем було надано
відповідь на запит у встановленому
законом порядку.

Щодо до посилань представника позивача
на приписи ст. 21 Закону № 2939-VI,
відповідно до якої, при наданні особі
інформації, що становить суспільний
інтерес, плата за копіювання та друк не
стягується, колегія суддів зазначає
наступне.

Інформація, що становить суспільний
інтерес - категорія, що є предметом
осмислення майже кожного сучасного
дослідження, пов'язаного з питаннями
свободи слова чи доступом до
інформації. Природою цієї
зацікавленості є практичний попит,
оскільки визнання певної інформації
суспільно значимою гарантує
звільнення від відповідальності за
розголошення інформації з обмеженим
доступом. Визнання інформації
суспільно необхідною є безперечним
юридичним фактом, котрий дозволяє
поширити таку інформацію без згоди її
власника.

У відношенні вирішення цього питання у
прийнятому Законі України «Про доступ
до публічної інформації», незважаючи
на той факт, що термін «суспільна
необхідна інформація» згадується у
ньому, однак, як вважає суд першої
інстанції, з чим погоджується суд
апеляційної інстанції, визначення
останнього відсутнє.

Труднощі такого визначення, на думку
фахівців, полягають в тому, що термін
«предмет суспільного інтересу» є
оціночною категорією. Через що постає
теоретична необхідність осмислення
цього терміну з метою розробки
конкретних рекомендацій для його
розуміння.

З огляду на те, що на теперішній час у
законодавстві відсутнє визначення
терміну «предмет суспільного
інтересу», а цей термін є оціночною
категорією, то колегія суддів, при
наданні оцінки цієї категорії, не
вбачає підстав для віднесення
запитуваної інформації до такої, що
становить суспільний інтерес в цілому
на відміну від інформації про стан
довкілля, чи будь яку іншу, яка
стосується всіх осіб, що мешкають в
регіоні.

Крім того, колегією суддів встановлено,
що Наказом Міністерства освіти і науки
України № 1582 від 11.11.2013 року «Про
затвердження Графіку погодження
Міністерством освіти і науки України
правил прийому до вищих навчальних
закладів у 2014 року», Правила прийому до
Національного університету «Одеська
юридична академія» в 2014 році, були
направленні на погодження до
Міністерства освіти і науки України 22
листопада 2013 року, що було повідомлено
у відповіді на запит від 06.12.2013 року №
3469-3.

Як вбачається з матеріалів справи, на
час надання відповіді запитувачу
стосовно Правил прийому до ВНЗ у 2014
році, у Національного університету
«Одеська юридична академія» були
відсутні запитувані відомості, що
підтверджується копію витягу з «Правил
прийому до Національного університету
«Одеська юридична академія» в 2014 році»
з відміткою про їх погодження 26 грудня
2013 року. На підставі наведеного,
відповідачем було надано обґрунтовану
відповідь з наданням підтверджуючих
документів.

Крім того, як було досліджено в
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції, Положення про Приймальну
комісію Національного університету
«Одеська юридична академія», у якому
зазначено, що наказ про затвердження
складу Приймальної комісії видається
керівником університету до кінця січня
кожного року (п. 1.3. Положення).

В матеріалах справи міститься копія
Наказу № 6396-21 «Про склад приймальної
комісії Національного університету
«Одеська юридична академія» від 20.12.2013
року.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що станом на
06.12.2013 року у відповідача не було змоги
надати запитуваний документ, про що
було надано обґрунтовану відповідь.

При цьому, колегія суддів критично
ставиться до твердження позивача про
порушення відповідачем ч. 6 ст. 22 Закону
№ 2939-VI, з огляду на те, що відстрочка в
задоволенні запиту на інформацію
допускається в разі, якщо запитувана
інформація не може бути надана для
ознайомлення в передбачені цим Законом
строки у разі настання обставин
непереборної сили.

Єдиного поняття (непереборної сили) або
вичерпного переліку таких обставин
чинне законодавство не містить.

Перелік можливих форс-мажорних
обставин наведено у Законі України
«Про операції з давальницькою
сировиною у зовнішньоекономічних
відносинах», Законі України «Про
державну підтримку сільського
господарства України», постанові НКРЕ
«Про затвердження Правил користування
електричною енергією», Правилах
користування тепловою енергією,
затверджених спільним наказом
Міненерго України та Держбуду України
від 28 жовтня 1999 року, наказі № 1044 від
24.12.2010 року «Про затвердження Порядку
застосування норм пунктів 102.6-102.7
статті 102 Податкового кодексу України»,
наказі № 1118 від 17.11.2005 року «Про
затвердження Правил митного контролю
та митного оформлення транспортних
засобів, що переміщуються громадянами
через митний кордон України», та
багатьох інших.

Вони можуть бути поділені на дві групи:

1) природні стихійні явища (пожежа,
землетрус, різкі зміни температури,
паводок, замерзання моря, закриття
морських проток, інші стихійні лиха);

2) окремі обставини суспільного життя
(воєнні дії, блокада, страйк, аварії,
епідемії, заборонні акти органів
державної влади та управління про
оголошення карантину, заборони в'їзду
до країни, здійснення торговельних
операцій з окремими країнами тощо).

Такі обставини не мали місце на час
виникнення спірних правовідносин, а
тому, суд першої інстанції вірно дійшов
висновку про те, що не вбачає підстав
для застосування приписів ч.6 ст.22
Закону України «Про доступ до
публічної інформації».

Щодо Статуту Національного
університету «Одеська юридична
академія», Свідоцтва про державну
реєстрацію Національного університету
«Одеська юридична академія», Витягу із
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб - підприємців, Довідки
про включення Національного
університету «Одеська юридична
академія» до Державного реєстру ВНЗ
України з Додатками, Ліцензії
Національного університету «Одеська
юридична академія» та додатками до неї,
Положення про приймальну комісію
Національного університету «Одеська
юридична академія» колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне:

Відповідно до вимог ч.3 ст.21 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», Постанови Кабінету
Міністрів України від 13.07.2011 року № 740,
наказу Національного університету
«Одеська юридична академія» № 536-26 від
07.02.2013 року, Положення про
відшкодування фактичних витрат на
копіювання або друк документів, що
надаються за запитом на інформацію,
розпорядником якої є Національний
університет «Одеська юридична
академія», у зв'язку з відсутністю
обґрунтованих підстав для
безоплатного надання інформації та
потребою виготовлення копій
документів більш як 10 сторінок
запитуваних документів, запитувачу для
отримання інформації необхідно було
відшкодувати фактичні витрати на
копіювання або друк документів, що
надаються за запитом на інформацію,
розпорядником якої є Національний
університет «Одеська юридична
академія».

На підставі наведеного, Університетом
позивачеві було направлено відповідь
на запит № 899/4-13 від 02.12.2013 року за № 3469-3
від 06.12.2013 року, у якій було
обґрунтовано необхідність
відшкодування фактичних витрат на
копіювання документів, що надаються за
запитом на інформацію та розраховано
загальну суму таких витрат.

Однак, позивачем не було оплачено
фактичних витрат на копіювання
документів, які надаються за запитом на
інформацію, що відповідно до вимог ч.1
ст. 22 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», п. 12. Порядку
відшкодування фактичних витрат на
копіювання або друк документів, що
надаються за запитом на інформацію,
розпорядником якої є Національний
університет «Одеська юридична
академія», затвердженого наказом НУ
«ОЮА» № 536-26 від 07.02.2013 року, що є
підставою для відмови у задоволенні
запиту. Крім того, дана підстава
передбачена статтею 21 Закону України
«Про доступ до публічної інформації,
відповідно до якої розпорядник
інформації має право відмовити у
задоволенні запиту у випадку, якщо
особа, яка подала запит на інформацію,
не оплатила передбачені статтею 21
цього Закону фактичні витрати,
пов'язані з копіюванням або друком.

Наведена позиція кореспондується з
позиціями, викладеними у роз'ясненні
МЮУ 13.05.2011 року.

Таким чином, на підставі наведеного,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції вірно дійшов висновку про те,
що позовні вимоги Всеукраїнської
громадської організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» до ректора Національного
університету «Одеська юридична
академія» Завальнюка Володимира
Васильовича не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду доказав та обґрунтував
її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Всеукраїнської
громадської організації «Комітет
конституційно-правового контролю
України» залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення
виготовлений 17.10.2014 року.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
О.І. Шляхтицький