Справа № 826/10836/14
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді
Мацедонської В.Е.,

суддів Мельничука
В.П., Лічевецького І.О.,

при секретарі
Горяіновій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за
апеляційною скаргою Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
м.Києва від 22 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Грінтек
Енержи» до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у
м.Києві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від 22
серпня 2014 року адміністративний позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Грінтек Енержи» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
задоволено, визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м.Києві від 07
травня 2014 року №9.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції з мотивів порушення
судом норм матеріального та
процесуального права та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити повністю. Свої вимоги
апелянт обгрунтовує тим, що правочини,
укладені позивачем та його
контрагентом - ТОВ «Спецмонтаж-СВ»,
вчинені без мети створення взаємних
прав та обов'язків, з метою ухилення від
сплати податків, що суперечить
економічним інтересам держави та
суспільства та одночасно є таким, що
суперечить моральним засадам
суспільства, тобто є нікчемними, а тому
сплачені позивачем кошти неможливо
відносити до складу податкового
кредиту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 14 квітня 2014 року по 16 квітня
2014 року відповідачем проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ «Грінтек Енержи» з
питань дотримання податкового
законодавства щодо формування
податкового кредиту при
взаємовідносинах з ТОВ «Спецмонтаж-СВ»
за грудень 2013 року, за результатами
якої складено акт від 16 квітня 2014 року
№347/26-55-22-09/37702760, в якому встановлено
порушення позивачем ст.185, п.198.3, п.198.6
ст.198, п.201.4, п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України, п.2 наказу
Міністерства фінансів України «Про
затвердження форми податкової
накладної та Порядку заповнення
податкової накладної» №1379 від 01
листопада 2011 року, в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму - 192126,00 грн., у тому числі
за грудень 2013 року - 192126,00 грн.

Позивачем на вищевказаний акт
перевірки було подано заперечення до
ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м.Києві, за результатом розгляду яких
рішенням відповідача від 30 квітня 2014
року №20457/10/26-55-22-09-10 заперечення
залишено без задоволення, а висновки
акту перевірки - без змін.

На підставі акту перевірки
№347/26-55-22-09/37702760 від 16 квітня 2014 року ДПІ
у Печерському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві прийнято податкове
повідомлення-рішення від 07 травня 2014
року №9, згідно якого за порушення
ст.185, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.4, п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку додану вартість на суму 288189,00
грн., у тому числі 192126,00 грн. за основним
платежем та 96063,00 грн. штрафних
(фінансових) санкцій.

Позивачем на вищевказане податкове
повідомлення-рішення було подано
скарги до ГУ Міндоходів у м.Києві та
Міністерства доходів і зборів України,
за результатами розгляду яких рішенням
ГУ Міндоходів у м.Києві від 26 червня 2014
року №5744/10/26-15-10-06-15 та рішенням
Міністерства доходів і зборів України
від 17 липня 2014 року №12778/6/99-99-10-01-15
скарги позивача залишено без
задоволення, податкове
повідомлення-рішення - без змін.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є неправомірним
та підлягає скасуванню, всі надані
первинні документи містять усі
обов'язкові реквізити, матеріалами
справи підтверджується виконання
робіт та використання їх результатів у
господарській діяльності позивача, а
тому останній правомірно включив суми
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне:

Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій, серед
іншого, з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України передбачено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог ст.201
цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими п.201.11 ст.201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

В силу п.201.10 Податкового кодексу
України податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

З аналізу положень податкового
законодавства вбачається, що право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість виникає у
платника податків за наступних умов:
наявності у сторін спеціальної
податкової правосуб'єктності (особа, що
видає податкову накладну, повинна бути
зареєстрованою як платник податку на
додану вартість); фактичного
(реального) здійснення оподатковуваних
операцій постачальником на користь
покупця; наявності
причинно-наслідкового зв'язку між
операцією з придбання товарів чи
послуг та потребою використання в
господарській діяльності;
документального підтвердження факту
здійснення господарської операції
сукупністю належним чином складених
(оформлених) первинних та інших
документів (у т.ч. платіжних), які
супроводжують операції певного виду та
підтверджують їх фактичне виконання;
наявності у покупця належним чином
складеної податкової накладної, яка
має усі обов'язкові реквізити.

Під господарською діяльністю
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність (ст.3 ГК України).

Згідно пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи,
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Як вбачається з вищенаведених норм,
обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва, яка спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг;
результати зазначеної діяльності -
продукція, роботи чи послуги - мають
вартісний характер і цінове вираження.
Господарська діяльність здійснюється
у загальній економічній сфері, а тому
має економічні властивості, що
неможливе без вартісної оцінки і
взаємооцінки, еквівалентності обміну,
відповідних обчислень і розрахунків.

За таких обставин, аналіз реальності
господарської діяльності має
здійснюватись на підставі даних
податкового, бухгалтерського обліку
платника податків та відповідності їх
дійсному економічному змісту
господарських операцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем (генпідрядник) та ТОВ
«Спецмонтаж-СВ» (субпідрядник)
укладено договір підряду від 02 вересня
2013 року №02/9-1, відповідно до умов якого
субпідрядник приймає на себе
зобов'язання в строки і на умовах,
передбачених цим договором, та
відповідно до затвердженої проектної
документації, виконати наступні
роботи: монтаж системи зовнішнього
освітлення електростанції на джерелах
сонячної енергії, розташованої на
території Владиславівської сільської
ради Кіровського району АР Крим «Бора
Солар». Роботи виконуються з
матеріалів та з використанням
обладнання субпідрядника та
генпідрядника (п.1.2). Належне виконання
робіт підтверджується підписанням
сторонами акту прийому-передачі
виконаних робіт за формою КБ-2в та
довідки за формою КБ-3 (п.1.3).

Між позивачем (генпідрядник) та ТОВ
«Спецмонтаж-СВ» (субпідрядник)
укладено договір підряду від 02 вересня
2013 року №02/9-2, відповідно до умов якого
субпідрядник приймає на себе
зобов'язання в строки і на умовах,
передбачених цим договором, та
відповідно до затвердженої проектної
документації, виконати наступні
роботи: монтаж системи зовнішнього
освітлення електростанції на джерелах
сонячної енергії, розташованої на
території Владиславівської сільської
ради Кіровського району АР Крим
«Каліпсо Солар». Роботи виконуються з
матеріалів та з використанням
обладнання субпідрядника та
генпідрядника (п.1.2). Належне виконання
робіт підтверджується підписанням
сторонами акту прийому-передачі
виконаних робіт за формою КБ-2в та
довідки за формою КБ-3 (п.1.3)

Також між позивачем (генпідрядник) та
ТОВ «Спецмонтаж-СВ» (субпідрядник)
укладено договір підряду від 02 вересня
2013 року №02/9-3, відповідно до умов якого
субпідрядник приймає на себе
зобов'язання в строки і на умовах,
передбачених цим договором, та
відповідно до затвердженої проектної
документації, виконати наступні
роботи: монтаж системи зовнішнього
освітлення електростанції на джерелах
сонячної енергії, розташованої на
території Владиславівської сільської
ради Кіровського району АР Крим
«Канарі Солар». Роботи виконуються з
матеріалів та з використанням
обладнання субпідрядника та
генпідрядника (п.1.2). Належне виконання
робіт підтверджується підписанням
сторонами акту прийому-передачі
виконаних робіт за формою КБ-2в та
довідки за формою КБ-3 (п.1.3)

Між позивачем (генпідрядник) та ТОВ
«Спецмонтаж-СВ» (субпідрядник)
укладено договір субпідряду від 14
листопада 2013 року №4, відповідно до
умов якого субпідрядник зобов'язується
власними засобами, на підставі
отриманого від генерального
підрядника технічного завдання
(додаток №1 до договору), виконати
комплекс робіт по улаштуванню
каналізаційних ям та встановленню
біотуалетів на території
електростанції на джерелах сонячної
енергії, що належить ПрАТ «Нептун
Солар», розташований за адресою:
Миколаївська обл., Вознесенський р-н,
Таборівська сільська рада, Комплекс
будівель та споруд №5, а генеральний
підрядник зобов'язується прийняти і
оплатити зазначені роботи. Перелік
робіт визначений договірною ціною та
кошторисною документацією (в тому
числі локальними кошторисами), які є
невід'ємною частиною цього договору
(п.1.2). Субпідрядник зобов'язаний
виконати роботи зі свого матеріалу та
своїми засобами. Біотуалети, що мають
бути встановлені за даним договором є
власністю ПрАТ «Нептун Солар» (п.2.1).

На підтвердження виконання умов
вищезгаданих договорів позивачем
надано довідки про узгодження
договірної ціни; локальні смети; акт
забезпечення доступу на об'єкт та
технічне завдання до договору №4 від 14
листопада 2013 року; акти приймання
виконаних будівельних робіт за формою
КБ-2в; податкові накладні;
оборотно-сальдові відомості по рахунку
371, 311, 631; платіжні доручення про
перерахування на користь ТОВ
«Спецмонтаж-СВ» грошових коштів за
виконані роботи.

Крім того, позивачем, основними видами
діяльності якого є діяльність у сфері
архітектури, будівництво інших споруд,
ремонт і технічне обслуговування
електричного устаткування, надано
договори генерального підряду,
укладені з ТОВ «Бора Солар», ТОВ
«Каліпсо Солар», ТОВ «Канарі Солар»,
ПрАТ «Нептун Солар», та з яких
вбачається наступне:

договір підряду від 02 вересня 2013 року
№02/9-1 укладений на виконання
зобов'язань за договором генерального
підряду від 17 червня 2013 року №ГП-1 між
позивачем (генпідрядник) та ТОВ «Бора
Солар» (замовник), предметом якого є
проведення реконструкції
електростанції на джерелах сонячної
енергії, розташованої на території
Владиславівської сільської ради
Кіровського району АР Крим;

договір від 02 вересня 2013 року №02/9-2
укладений на виконання зобов'язань за
договором генерального підряду від 17
червня 2013 року №ГП-2 між позивачем
(генпідрядник) та ТОВ «Каліпсо Солар»
(замовник), предметом якого є
проведення реконструкції
електростанції на джерелах сонячної
енергії, розташованої на території
Владиславівської сільської ради
Кіровського району АР Крим;

договір від 02 вересня 2013 року №02/9-3
укладений на виконання зобов'язань за
договором генерального підряду від 17
червня 2013 року №ГП-3 між позивачем
(генпідрядник) та ТОВ «Канарі Солар»
(замовник), предметом якого є
проведення реконструкції
електростанції на джерелах сонячної
енергії, розташованої на території
Владиславівської сільської ради
Кіровського району АР Крим;

договір субпідряду від 14 листопада 2013
року №4 укладений на виконання
зобов'язань за договором генерального
підряду від 12 листопада 2013 року
№NEP-12/11/13-1 між позивачем (генпідрядник)
та ПрАТ «Нептун Солар» (замовник),
предметом якого є виконання комплексу
робіт з улаштування каналізаційних ям
та встановлення біотуалетів на
території електростанції на джерелах
сонячної енергії, що належить ПрАТ
«Нептун Солар» та розташована за
адресою: Миколаївська область,
Вознесенський район, Таборівська
сільська рада, комплекс будівель та
споруд №5.

На підтвердження виконання
вищевказаних договорів позивачем
надано: акти приймання виконаних
будівельних робіт; акти
приймання-здачі відремонтованих,
реконструйованих та модернізованих
об'єктів; податкові накладні; листи
замовників з фотографіями системи
зовнішнього освітлення
електростанцій; декларації про
готовність об'єктів до експлуатації
(реконструкція електростанції на
джерелах сонячної енергії) ТОВ «Бора
Солар», ТОВ «Каліпсо Солар», ТОВ
«Канарі Солар» від 19 лютого 2014 року
№Кр06, № Кр14 та №Кр17.

Судова практика вирішення податкових
спорів виходить з презумпції
добросовісності платників та інших
учасників правовідносин у сфері
економіки. У зв'язку з цим презюмується,
що дії платника, результатом яких є
отримання податкової вигоди,
вважаються економічно виправданими, а
відомості, що містяться у податковій та
бухгалтерській звітності платника, -
достовірні. Подання платником до
контролюючого органу усіх належним
чином оформлених первинних документів,
передбачених податковим
законодавством, з метою отримання
податкової вигоди є підставою для її
отримання, якщо податковий орган не
доведе неправдивість, недостовірність
або суперечливість відомостей, що
містяться у таких документах. Доводи ж
податкового органу про отримання
платником необґрунтованої податкової
вигоди мають ґрунтуватись на
сукупності доказів, що безспірно
підтверджують існування обставин, які
виключають право платника, зокрема, на
формування податкового кредиту. Разом
з тим, у справі, що переглядається,
податковим органом не доведено
існування таких обставин.

З матеріалів справи вбачається, що
висновки відповідача ґрунтуються на
акті ДПІ у Центральному районі
м.Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області від 28 лютого 2014
року №96/14-03-22-08/34707148 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Спецмонтаж-СВ» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків
контрагентами-постачальниками та
контрагентами-покупцями за період
грудень 2013 року», яким встановлено
неможливість підтвердження реальності
здійснення фінансово-господарських
операцій підприємством ТОВ
«Спецмонтаж-СВ» з платниками податків
контрагентами-постачальниками за
грудень 2013 року та
контрагентами-покупцями за
відповідний період.

Суд першої інстанції обґрунтовано не
взяв до уваги посилання відповідача на
акт ДПІ у Центральному районі
м.Миколаєва ГУ Міндоходів у
Миколаївській області від 28 лютого 2014
року № 96/14-03-22-08/34707148 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Спецмонтаж-СВ», оскільки юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, тому позивач не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії інших юридичних осіб.
Крім того, порушення контрагентом
позивача вимог законодавства про
порядок здійснення господарської
діяльності не може бути підставою для
висновку щодо безтоварності
відповідних господарських операцій.

Здійснення господарської діяльності
контрагентами не може мати наслідків
для позивача, оскільки законодавством
не передбачений обов'язок суб'єкта
підприємницької діяльності бути
обізнаним із особливостями
господарювання контрагента. Відомості,
що є обов'язковими для перевірки
підприємством стосовно свого
контрагента, це включення його до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців, а
також наявність свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість на час здійснення
господарських операцій. На період
господарських взаємовідносин між
позивачем та ТОВ «Спецмонтаж-СВ»»
останнє було зареєстровано в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також
платником податку на додану вартість. В
свою чергу, відповідачем не надано
доказів відсутності у контрагента
позивача спеціальної податкової
правосуб'єктності на момент укладення
і виконання укладених правочинів.

Разом з тим, згідно ч.4 ст.70 КАС України
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору. Однак, відповідачем не надано
належних та допустимих доказів щодо
неведення господарської діяльності
ТОВ «Спецмонтаж-СВ» та відсутності
реального здійснення договорів,
укладених ТОВ «Спецмонтаж-СВ» та
позивачем.

За таких обставин, враховуючи, що
позивачем у відповідності до вимог
чинного законодавства до складу
податкового кредиту включено суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, отриманих від
платника податку - ТОВ «Спецмонтаж-СВ»,
встановлення судом на підставі
матеріалів справи реальності
здійснення господарських операцій,
наявності виконаних робіт та
проведення оплати за них, використання
результатів робіт в рамках власної
господарської діяльності позивача, суд
приходить до висновку про
недоведеність відповідачем в
порушення ч.2 ст.71 КАС України
правомірності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від 07
травня 2014 року №9, яке є
протиправним та підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м.Києві - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 22 серпня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня її
складення в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 20
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
В.Е.Мацедонська

Судді
В.П.Мельничук

І.О.Лічевецький

.

Головуючий суддя
Мацедонська В.Е.

Судді:
Лічевецький І.О.

Мельничук В.П.