Справа № 826/5625/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/5625/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі
Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
Командитного товариства
«Донтрансгарант і компанія» на
Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Командитного товариства
«Донтрансгарант і компанія» до
Чернігівської митниці Міндоходів,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог - Чопська митниця Міндоходів про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач Командитне
товариство «Донтрансгарант і
компанія» звернулись до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Чернігівської митниці Міндоходів,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог - Чопська митниця Міндоходів, в
якому просили суд визнати
протиправними дії Чернігівської
митниці Міндоходів щодо складання та
направлення позивачу Вимоги про сплату
коштів за гарантійним документом від
19.03.2014 р. № 4 та Акту про настання
гарантійного випадку від 19.03.2014 р. №4 та
скасувати Вимогу про сплату коштів за
гарантійним документом від 19.03.2014 р. № 4
та Акт про настання гарантійного
випадку від 19.03.2014 р. № 4.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.06.2014 року у задоволенні
адміністративного позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13.06.2014 року та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, а
постанови прийнята з порушенням норма
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Командитне товариство «Донтрансгарант
і Компанія» є незалежним фінансовим
посередником (гарантом), уповноваженим
видавати органам доходів і зборів
України фінансові гарантії з метою
забезпечення сплати митних платежів
особами, відповідальними за їх сплату,
в порядку та на умовах, визначених
Митним кодексом України.

Відповідно до п. 1.2 Угоди про надання
фінансових гарантій митним органам
незалежним фінансовим посередником
від 22.11.2012 р. № 771 (далі - Угода № 771),
укладеної між позивачем та Державною
митною службою України, позивач
визнається незалежним фінансовим
посередником, уповноваженим
Держмитслужбою України на надання
митним органам фінансових гарантій та
вноситься до реєстру гарантій.

11 квітня 2014 р. позивачем було одержано
від Чернігівської митниці Міндоходів
Вимогу про сплату коштів за
гарантійним документом від 19.03.2014 р. № 4,
разом із Актом про настання
гарантійного випадку від 19.03.2014 р. № 4.

З Акту про настання гарантійного
випадку від 19.03.2014 р. № 4 вбачається,
товар - Сигарети з фільтром Фєст7-1420
коробів, код за УКТЗЕД , у
кількості 14 200 шт., який повинен був бути
доставлений у Чопську митницю
Міндоходів перевізником ТОВ «Еридан»
236029, місто Калінінград, вул. Гайдара, 141/7
за маршрутом «м/п «Нові Яриловичі»
Чернігівської митниці Міндоходів - «м/п
«Чоп» Чопської митниці Міндоходів у
строк до 10 лютого 2014 р. без зміни його
кількості, вартості та найменування, не
доставлений у митницю призначення у
встановлений строк. Митна вартість
товарів становить 1 078 255,07 грн.

Сума податків і зборів (обов'язкових
платежів), що повинні бути сплачені за
митне оформлення цих товарів складає 4
441 137,42 грн.

Відповідно до викладеної у Вимозі про
сплату коштів за гарантійним
документом від 19.03.2014 р. № 4 інформації,
на підставі гарантійного документа від
19.02.2014 р. № 00083551 код 10203/14/3101/Т/111, виданої
позивачем, сума митного боргу (сума
податків та зборів, обов'язкових
платежів), який підлягає сплаті
відповідно до чинного законодавства
України, за недоставлений у митницю
призначення товар, зазначений в Акті
про настання гарантійного випадку від
19.03.2014 р. № 4 у розмірі 4 441 137, 42 грн.
підлягає перерахуванню на користь
відповідача за вказаними у Вимозі
реквізитами.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Частиною 1 ст. 90 Митного кодексу України
визначено, що транзит - це митний режим,
відповідно до якого товари та/або
транспортні засоби комерційного
призначення переміщуються під митним
контролем між двома органами доходів і
зборів України або в межах зони
діяльності одного органу доходів і
зборів без будь-якого використання цих
товарів, без сплати митних платежів та
без застосування заходів нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності.

Відповідно до пп. «в» п. 2 ч. 2 статті 91
Митного кодексу України митний режим
транзиту застосовується до товарів,
які переміщуються: від одного пункту,
розташованого на митній території
України, до іншого пункту,
розташованого на митній території
України, у тому числі якщо частина
цього переміщення проходить за межами
митної території України.

Відповідно до частини 4 статті 92
Митного кодексу України передбачено,
що для поміщення товарів та/або
транспортних засобів комерційного
призначення у митний режим транзиту
особа, на яку покладається дотримання
вимог митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів митну
декларацію (документ, який відповідно
до статті 94 цього Кодексу
використовується замість митної
декларації), товарно-транспортний
документ на перевезення та
рахунок-фактуру (інвойс) або інший
документ, який визначає вартість
товару;

2) у випадках, визначених
законодавством, надати органу доходів
і зборів дозвільний документ на
транзит через митну територію України,
який видається відповідними
уповноваженими органами;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, забезпечити виконання
зобов'язання із сплати митних платежів
відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої
статті 305 Митного кодексу України у
випадках, визначених цим Кодексом,
виконання зобов'язань осіб, що
випливають з митних процедур,
забезпечуються шляхом надання органам
доходів і зборів забезпечення сплати
митних платежів у способи, передбачені
для відповідної митної процедури.

Надання органам доходів і зборів
забезпечення сплати митних платежів є
обов'язковим при ввезенні на митну
територію України та/або переміщенні
територією України прохідним та
внутрішнім транзитом товарів за
переліком, який затверджується
Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 306 Митного
кодексу України визначено, що
фінансові гарантії є одним із способів
забезпечення митних платежів.

Відповідно до положень частини першої,
другої та третьої статті 307 Митного
кодексу України юридичні особи, які
мають намір виступати гарантом
забезпечення особою своїх зобов'язань
перед органами доходів і зборів
України зі сплати митних платежів,
уповноважуються на це і вносяться до
реєстру гарантів у порядку,
визначеному цим розділом.

Взаємовідносини між центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
гарантами регулюються на підставі
укладених угод.

Фінансова гарантія видається гарантом
і надається органам доходів і зборів
особою, відповідальною за сплату
митних платежів, або будь-якою іншою
особою на користь особи,
відповідальної за сплату митних
платежів, якщо інше не передбачено цим
Кодексом. Фінансова гарантія діє на
всій митній території України.

В силу положень частини першої та
другої статті 311 Митного кодексу
України органи доходів і зборів як
забезпечення сплати митних платежів
приймають фінансові гарантії, видані
гарантами, включеними до реєстру
гарантів, який ведеться центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Фінансова гарантія, що надається у
вигляді документа, є безвідкличним
зобов'язанням гаранта, внесеного до
реєстру гарантів, виплатити на вимогу
органу доходів і зборів кошти в межах
певної суми у разі невиконання
забезпечених цією гарантією
зобов'язань із сплати митних платежів.

З системного аналізу вищенаведених
правових норм вбачається, що фінансова
гарантія, як спосіб забезпечення
сплати митних платежів, надається
органу доходів і зборів гарантом,
внесеним до реєстру гарантів,
відносини яких регулюються на підставі
відповідних укладених угод. При цьому,
на гаранта покладається обов'язок
виплатити на вимогу органу доходів і
зборів кошти в межах певної суми у разі
невиконання відповідними особами
зобов'язань перед органами доходів і
зборів.

Виключний перелік випадків, коли орган
доходів і зборів має право направляти
гаранту вимоги щодо сплати митних
платежів визначений у частині
четвертій статті 311 Митного кодексу
України, а саме:

1) перевищення більше ніж на 10 днів
встановленого статтею 95 цього Кодексу
строку доставки товарів, транспортних
засобів комерційного призначення, що
перебувають під митним контролем, до
органу доходів і зборів призначення (а
при переміщенні в межах зони
діяльності одного органу доходів і
зборів - від одного підрозділу цього
органу до іншого);

2) встановлення органом доходів і
зборів факту порушення вимог і умов
митних режимів з умовним звільненням
від оподаткування митними платежами;

3) настання терміну сплати податкових
зобов'язань відповідно до розділу III
цього Кодексу;

4) встановлення органом доходів і
зборів факту порушення вимог і умов
тимчасового ввезення або транзиту
товарів, транспортних засобів
особистого користування, що
переміщуються через митний кордон
України громадянами відповідно до
розділу XII цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 95
Митного кодексу України
встановлюються такі строки транзитних
перевезень залежно від виду
транспорту: 1) для автомобільного
транспорту - 10 діб (у разі переміщення в
зоні діяльності однієї митниці - 5 діб);
2) для залізничного транспорту - 28 діб; 3)
для авіаційного транспорту - 5 діб; 4) для
морського та річкового транспорту - 20
діб; 5) для трубопровідного транспорту -
31 доба; 6) для трубопровідного
транспорту (з перевантаженням на інші
види транспорту) - 90 діб.

Як вбачається з матеріалів справи,
фінансовою гарантією для транзитного
переміщення товару «Сигарети з
фільтром» виступав гарантійний
документ № 00083551 код 10203/14/3101/Т/111 від
31.01.2014 р., виданий позивачем.

Відповідно до митної декларації №
102030000/2014/170124 від 31.01.2014 р. та
гарантійного документа № 00083551 код
10203/14/3101/Т/111 від 31.01.2014 р. товар «Сигарети
з фільтром» мав бути доставлений
автомобільним транспортом від митного
поста «Нові Яриловичі» Чернігівської
митниці Міндоходів до Чопської митниці
Міндоходів в термін до 10.02.2014 р.

Представник перевізника 10.02.2014 р. -
водій ОСОБА_6 звернувся до Чопської
митниці Міндоходів з заявою про
продовження строку доставки товару
«Сигарети з фільтром» за МД №
102030000/2014/170124 від 31.01.2014 р. до 24.02.2014 р. у
зв'язку з технічною несправністю
транспортного засобу, яким
переміщувався зазначений товар. На
підтвердження технічної несправності
транспортного засобу водій надав
довідку від 10.02.2014 р., видану ТОВ
«Автокомлект».

24.02.2014 р. представник перевізника
повторно звернувся до Чопської митниці
Міндоходів з проханням продовжити
термін доставки товару «Сигарети з
фільтром» до 10.03.2014 р. у зв'язку з
технічною несправністю транспортного
засобу DAF Р3290Р39.

На підставі звернення Чернігівської
митниці Міндоходів 26.02.2014 р.
інспектором УБК було здійснено огляд
транспортного засобу DAF Р3290Р39, який
заходився на території TIR стоянки ТОВ
«Автокомплект» та встановлено, що
ремонт зазначеного транспортного
засобу був проведений у строк з 10.02.2014 р.
по 25.02.2014 р.

18.03.2014 р. Чернігівською митницею
Міндоходів було отримано повідомлення
Чопської митниці Міндоходів від 14.03.2014
р. № 03.1-1-10-37/2034 про те, що товар
«Сигарети з фільтром» за МД №
102030000/2014/170124 від 31.01.2014 р. в зоні
діяльності Чопської митниці
Міндоходів кордон не перетинав.

Станом на 19.03.2014 р. звернень з заявою про
втрату товару «Сигарети з фільтром» до
жодної з митниці не надходило. В Єдиній
автоматизованій інформаційній системі
Держмитслужби України інформація щодо
переміщення вказаного товару також
відсутня.

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 Угоди № 771
у випадках, передбачених частиною
четвертою статті 311 Митного кодексу
України, митний орган, яким виявлено
факт настання гарантійного випадку,
протягом п'яти робочих днів з дати
виявлення такого факту складає акт за
формою, наведеною у додатку 3 до цієї
угоди; разом з актом у трьох
оригінальних примірниках складається
вимога, що підписується керівником
митного органу або особою, яка його
заміщує; до вимоги разом з актом
додаються за наявності документи, що
свідчать про настання гарантійного
випадку.

Пунктом 4.5 Угоди № 771 передбачено, що не
пізніше трьох банківських днів з дня
отримання від митного органу
оригіналів Акта та Вимоги, Гарант
перераховує суму митного боргу за
вказаними у Вимозі реквізитами. У разі,
якщо суму митного боргу не можливо
сплатити за вказаними у Вимозі
реквізитами Гарант невідкладно
повідомляє про наявність таких
обставин митний орган, що надіслав
Вимогу.

Натомість позивач вважає, що
гарантійний випадок не настав з огляду
на наявність обставин непереборної
сили, посилаючись на 5.1 Угоди № 771.

Оцінюючі доводи позивача щодо
наявності обставин непереборної сили,
суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 5.1 Угоди № 771
гарантійний випадок не вважається
таким, що настав, якщо особа,
відповідальна за сплату митних
платежів, не виконала забезпечене
фінансовою гарантією зобов'язання
внаслідок обставин непереборної сили.

Пунктом 5.1.1 вищевказаної Угоди
визначено, що під обставинами
непереборної сили розуміється
надзвичайна і непереборна за наявних
умов мила, дія якої викликана
винятковими погодними умовами і
стихійним лихом (ураган, буря, повінь,
нагромадження снігу, ожеледь,
землетрус, пожежа, просідання і зсув
гнуту тощо) або непередбачуваними
ситуаціями, що відбуваються незалежно
від волі і бажання сторін Угоди
(блокади, страйк, дорожньо-транспортна
пригода), що призвела до знищення
товару.

Відповідно до п. 5.2 Угоди № 771 достатнім
доказом дії обставин непереборної сили
Сторони визнають документ, виданий
уповноваженим на це державним органом
або особою, уповноваженою на це згідно
з чинним законодавством.

Гарантійним випадком відповідно до п.
1.3 цієї Угоди є факт невиконання особою,
відповідальною за сплату митних
платежів, взятого на себе зобов'язання,
що підтверджується Актом про настання
гарантійного випадку, у зв'язку з
настанням якого Гарант зобов'язується
сплатити митному органу кошти в сумі
митного боргу за відповідною
гарантією.

Відповідно до абз. 4 частини 2 розділу VIII
Порядку виконання митних
формальностей відповідно до
заявленого митного режиму,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 31.05.2012 N 657,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02 жовтня 2012 р. за N 1669/21981
обставини непереборної сили -
надзвичайні та невідворотні події, що
виникли незалежно від волі особи,
зокрема стихійне лихо (землетрус,
пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне
природне явище (замерзання моря,
проток, портів, ожеледиця тощо),
введення воєнного чи надзвичайного
стану, страйк, громадянські безпорядки,
злочинні дії третіх осіб, прийняття
рішень законодавчого або
нормативно-правового характеру,
обов'язкових для особи, закриття
шляхів, проток, каналів, перевалів та
інші надзвичайні та невідворотні за
таких умов події.

Пунктом 5 розділу VIII цього Порядку
передбачено, що якщо факт аварії чи дії
обставин непереборної сили має місце
на митній території України, особа,
відповідальна за виконання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи щодо товарів
чи транспортних засобів, що
перебувають під митним контролем
(власник товару або уповноважена ним
особа, перевізник чи особа,
відповідальна за дотримання митного
режиму), повинна звернутись до митного
органу, в зоні діяльності якого
перебувають ці товари, транспортні
засоби, із письмовою заявою, яка
повинна містити відомості, що надають
можливість ідентифікувати товари,
транспортні засоби як такі, що
перебувають під митним контролем, а
також інформацію про час, місце,
обставини та наслідки аварії чи дії
обставин непереборної сили.

Однак, суд не вважає достатнім фактом
наявності обставин непереборної сили
інформацію про викрадення товару
«Сигарети з фільтром» при невідомих
обставинах та невстановленими
обставинами, яка наведена в Довідці про
реєстрацію заяви ОСОБА_6 від 14.03.2014 р. №
3615/4285, що видана слідчим відділом
Мукачівського відділу УМВС України в
Закарпатській області, та Витяг з
кримінального провадження № 0000687,
оскільки з приводу вказаних обставин
проводиться лише досудове слідство, а
сам факт крадіжки потребує
доказуванню. Доказів встановлення
факту крадіжки товару «Сигарети з
фільтром» суду не надано, з огляду на що
посилання позивача на вказані
документи є сумнівним та недоведеним.

Отже, інформацію викладену у Витязі з
кримінального провадження № 0000678
№ 1, а саме: «що в період часу з 03.02.2014 р.
по 13.03.2014 р. в м. Мукачево, по вул.
Ужгородській 192 «а», на території
автостоянки ПП «Садварі», при
невідомих обставинах, невстановленими
особами, шляхом зриву пломб на
півпричіпі вантажному марки KRONE SDP 27,
держномер Російської Федерації АМ739239,
який належить ТОВ «Еридан», м.
Калінінград, таємно було вчинено
викрадення 1420 ящиків цигарок марки
«Фест-7», які перебували під митним
контролем у зв'язку із їх транзитом з
Республіки Білорусь до Словенії,
вартість яких згідно Інвойсу 8-1 від
28.01.2014 р. становить 134 900 доларів США» суд
не може вважати достатньою для
ідентифікації викрадених товарів як
товарів, що переміщувалися за Митною
декларацією, зобов'язання за якою були
забезпечені фінансовою гарантією
позивача, оскільки факт злочинних дій
не підтверджується належними
доказовими засобами.

Позивач отримав надіслані
Чернігівською митницею Міндоходів Акт
та Вимогу від 11.04.2014 р., що
підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин позивачем не
доведено наявність обставин
непереборної сили, а тому посилання
останнього на відсутність вказаних
обставин колегія суддів вважає
передчасними, необґрунтованим та
недоведеним, а, отже, у відповідача були
всі підстави для складання Акту про
настання гарантійного випадку та
Вимоги про сплату коштів за фінансовою
гарантією.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованим
твердження позивача, що на момент
складання оскаржуваних Вимоги та Акту
відповідачу було відомо про наявність
обставин непереборної сили, оскільки
як слідує з матеріалів справи, 21.03.2014 р.
відповідачем було отримано лист від
Чопської митниці Міндоходів від 21.03.2014
р. № 03.2-1-10-37/2160 та 24.03.2014 р. отримано
заяву від відповідача з огляду на
наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що відповідач отримував
листи водія ОСОБА_6 (від 10.02.2014 р., 24.02.2014
р.) та позивача, прийняв їх до уваги,
проте рішень відносно продовження
строків не приймав, оскільки
відповідних доказів на підтвердження
вказаних обставин, позивачем надано не
було. Крім того чинним законодавством
не передбачено обов'язок відповідача
продовжувати строки транзиту товарів
на митній території України, натомість
це є його правом.

Відповідач також зазначив, що 31.01.2014 р.
товар «Сигарети з фільтром» було
пропущено на митну територію України.
Строк транзиту складає, відповідно до
положень ст. 95 Митного кодексу України
- 10 діб (у разі переміщення в зоні
діяльності однієї митниці - 5 діб). Заяви
ОСОБА_6 про продовження строку транзиту
були прийняті. Проте фактично було
враховано перше звернення від 10.02.2014 р.,
оскільки воно підтверджується
відповідною довідкою ремонтної
організації. Друга заява від 24.02.2014 р.
врахована не була, оскільки інших
доказів надано не було.

Відповідачем було ініційовано огляд
транспортного засобу ОСОБА_6, зокрема,
з'ясовано, що ремонт зазначеного
транспортного засобу був проведений у
строк з 10.02.2014 р. по 25.02.2014 р., з огляду на
що друге звернення ОСОБА_6 не було
враховано. Товар не виїхав за межі
Чопської митниці Міндоходів, а тому у
відповідності до вимог чинного
законодавства відповідачем було
складено оскаржуваний Акт та Вимогу.
Лише після цього до відповідача
надійшов лист з повідомленням про
викрадення.

Від перевізника ТОВ «Еридан» про
викрадення ніякої інформації не
надходило.

Колегія суддів не приймає до уваги
посилання позивача на те, що відповідно
до роздруківки з ЄАІС Міндоходів
витягу Митної декларації 14.03.2014 р. о 09
год. 19 хв. Чопською митницею Міндоходів
до ЄАІС внесено заявку на втрату
вантажу та зміну дати доставки, яка, на
думку позивача, підтверджена митним
органом, оскільки зазначені обставини
не підтверджуються належними доказами,
а саме: вироком суду по кримінальній
справі, а тому не можуть бути прийняті
судом в якості належних та достатніх.

Крім того, судова колегія не приймає до
уваги твердження позивача, що строк
транзиту у зв'язку з поданням заяв
водієм ОСОБА_6 було продовжено до 24.02.2014
р. та до 10.03.2014 р., оскільки письмових
рішень щодо продовження строку
транзиту.

Відповідно до п. 5.2 примірного зразку
Генеральної угоди «Про надання
фінансових гарантій митним органам
щодо обов'язкової доставки товарів в
митниці призначення», затвердженого
наказом Державної митної служби
України від 24.11.2008 № 1299, Акт про
настання гарантійного випадку
складається уповноваженою особою
митниці відправлення у трьох
оригінальних примірниках і
затверджується начальником митниці чи
особою, що його заміщує.

При складанні Акта може бути присутній
уповноважений представник НФП, який
має право за власним підписом викласти
в акті особисту думку.

До Акта мають бути додані копії
документів, що свідчать про настання
гарантійного випадку.

Також слід зазначити, що відповідно до
пунктів 4.1-4.3 Угоди № 771 непередбачена
обов'язкова присутність представника
незалежного фінансового посередника
при складанні Акта та Вимоги.

При цьому, форми бланків Акта та Вимоги,
що є додатками № 1, 3 до Угоди № 771, не
містять граф з зазначенням у них ПІБ
уповноваженого представника
незалежного фінансового посередника
та його підпису.

Суд зауважує, що відповідно до
довіреності № 12 від 02.12.2013 р., виданої
директором КТ «Донтрансгарант і
Компанія» ОСОБА_7, ОСОБА_8 уповноважено
виступати представником КТ
«Донтрансгарант і Компанія» в зоні
діяльності Чернігівської митниці
Міндоходів. Як вбачається з пояснень
відповідача всі питання, пов'язані із
з'ясуванням обставин невиконання
забезпечених фінансовими гарантіями
зобов'язань, щоденно з'ясовувалися з
його представником в телефонному
режимі.

Таким чином, на думку суду, відсутність
уповноваженого представника Гаранта
(позивача) не є підставою для
скасування оскаржуваних рішень.

Суд вважає необґрунтованою вимогу
позивача відносно складання та
направлення Акту про настання
гарантійного випадку, оскільки сам акт
та дії щодо його складання не
породжують, не змінюють та не
припиняють прав та обов'язків позивача
у сфері публічно-правових відносин, є
лише формою викладення суб'єктивної
думки посадової особи, що склала цей
акт. При цьому, будь-які висновки,
викладені в акті про настання
гарантійного випадку самі по собі не
можуть порушувати права, свободи та
інтереси позивача.

Водночас суд погоджується з позивачем,
що у Вимозі про сплату коштів за
гарантійним документом від 19.03.2014 р. № 4,
невірно вказано реквізити
гарантійного документу, а саме: вказано
гарантійний документ від 19.02.2014 р. №
00083551 код 10203/14/3101/Т/111, натомість вірними
реквізитами є 31.01.2014 р. № 00083551 код
10203/14/3101/Т/111.

Однак суд зазначає, що допущена
відповідачем помилка у даті гарантії
не може бути підставою для її
скасування, оскільки всі інші
реквізити вказаної гарантії (номер та
код, сторони) зазначені вірно.

З аналізу вищенаведених норм чинного
законодавства вбачається, що для
транзитних перевезень автомобільним
транспортом встановлюється строк
тривалістю 10 діб, який починає свій
перебіг з моменту початку переміщення
товарів.

Відповідно до пункту 11.1 Правил
перевезення вантажів автомобільним
транспортом в України, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 14 жовтня 1997 року №363,
визначено, що основним документом на
перевезення вантажів є
товарно-транспортна накладна.

Згідно з пунктами 4.2, 4.6 Порядку
виконання митних формальностей при
здійсненні транзитних переміщень,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 09 жовтня 2012 року
№1066, під час проведення митного
контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, заявлених у
МД або ЕМД, посадова особа митниці
відправлення:

перевіряє відповідність відомостей,
зазначених у представлених до митного
оформлення товаросупровідних
(товаротранспортних) документах,
товару та транспортного засобу
комерційного призначення відомостям,
зазначеним у МД або ЕМД;

перевіряє застосування одного із
способів забезпечення сплати митних
платежів, а також правильність
нарахування цих платежів у випадках,
передбачених нормативно-правовими
актами з питань забезпечення сплати
митних платежів;

у разі потреби вносить у відповідну
графу МД або ЕМД ідентифікаційні
ознаки засобів забезпечення
ідентифікації, які застосовані митним
органом відправлення;

за відсутності зауважень в
установленому порядку присвоює МД або
ЕМД реєстраційний номер та проставляє
на всіх примірниках МД і всіх наявних
паперових примірниках
товаросупровідних
(товаротранспортних) документів
відбитки відповідних митних
забезпечень.

За відсутності зауважень посадова
особа митниці призначення приймає
рішення про пропуск товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, проставляє на всіх
примірниках товаросупровідних
(товаротранспортних) документів та
аркуші з позначенням « 4/5» МД відбиток
ОНП.

Товаросупровідні (товаротранспортні)
документи з відбитком ОНП повертаються
перевізнику.

Як встановлює частина четверта статті
70 Кодексу адміністративного
судочинства України, обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Як вбачається з міжнародної
товарно-транспортної накладної CMR від
28.01.2014 р., вантаж перетнув митний кордон
України 31.01.2014 р., таким чином датою
початку переміщення товару згідно
митної декларації МД № 102030000/2014/170124 є
31.01.2014 р.

Таким чином, оскільки початок
переміщення товару відбувся 31.01.2014 р.,
то строк транзиту закінчується 10.02.2014 р.
та за правилами пункту 1 частини
четвертої статті 311 Митного кодексу
України, гарантійний випадок настав
через десять днів, а саме 20 лютого 2014
року.

Враховуючи викладене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що гарантійний випадок,
передбачений у пункті 1 частини
четвертої статті 311 Митного кодексу
України, на момент складання
оскаржуваних актів та вимог - 19 березня
2014 року, настав, що свідчить про
необґрунтованість позовних вимог
позивача.

За таких підстав, на думку суду,
надсилання Чернігівською митницею
Міндоходів Вимоги про сплату коштів за
гарантійним документом від 19 березня
2014 року №4 та Акту про настання
гарантійного випадку від 19 березня 2014
р. № 4 відбулось у відповідності до
вимог, передбачених Митним кодексом
України.

Отже, вимога про сплату коштів за
гарантійним документом від 19 березня
2014 року №4 та Акт про настання
гарантійного випадку від 19 березня 2014
р. № 4 є правомірними, а тому у суду
відсутні підстави для їх скасування.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційних скаргах не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Командитного
товариства «Донтрансгарант і
компанія» на Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.06.2014 року - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13.06.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений 21
жовтня 2014 року)

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.