Справа № 813/5407/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2014 року
Справа № 813/5407/14
Львівський окружний адміністративний
суд в складі:
Головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
представника позивача Мартин М.В.,
представника відповідача Каранця Р.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екскомбуд» до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення №
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Екскомбуд» (надалі -
ТзОВ «Екскомбуд») звернулося до
Львівського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області (надалі - ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області), в
якому просить визнати протиправним та
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилається на те, що ТзОВ «Екскомбуд»
правомірно на підставі первинних
документів сформовано податковий
кредит, а наявні у податкового органу
відомості про ймовірні випадки
порушення його контрагентами вимог
податкового законодавства, та несплата
(у тому числі ухилення від сплати) ними
податку на додану вартість, при
фактичному здійсненні господарських
операцій, не впливає на податковий
кредит позивача та суму бюджетного
Представники позивача в судовому
засіданні, позовні вимоги підтримали
повністю, просили позов задовольнити
повністю з підстав, викладених у
Представник відповідача, в судовому
засіданні проти позову заперечив,
надав пояснення аналогічні до
викладених у запереченнях, додатково
В ході проведеної перевірки, за
наслідками якої складено акт №
320/249/13-07-22-01-10/32893635 від 14.07.2014 року, ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова ГУ
Міндоходів у Львівській області
встановлено порушення ТзОВ
«Екскомбуд» вимог податкового
законодавства, а саме: завищення
податкового кредиту з податку на
додану вартість за рахунок безтоварних
операцій за лютий 2012 року на загальну
документального підтвердження факту
транспортування продукції в ході
виконання договірних зобов'язань між
ТзОВ «Екмкомбуд» та контрагентом
свідчить про відсутність реальних
господарських операцій між ними.
Стверджує, що перевіркою контрагента
позивача встановлено, що у такого
відсутні необхідні трудові ресурси,
основні фонди, складські приміщення та
транспортні засоби. У зв'язку із чим, на
думку відповідача, фактичне здійснення
контрагентом ТзОВ «Екскомбуд»
господарських операцій неможливе.
Отже, господарські операції між
вищезазначеними контрагентами не
підтверджуються стосовно врахування
реального часу здійснення операцій,
місцезнаходження майна, наявності
необхідних трудових ресурсів,
транспортних засобів та іншого
майна.Вважає, що позивачем за
перевірений період безпідставно при
формуванні податкового кредиту
включено суми податку на додану
вартість з безтоварних операцій,
удавано спрямованих на виконання угод
з контрагентом, внаслідок чого
завищено податковий кредит з податку
Просив у задоволенні позову відмовити
Заслухавши доводи представників
позивача, заперечення представника
відповідача, дослідивши надані
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступні обставини справи та надав їм
На підставі направлення № 605 від 01.07.2014
року та відповідно до наказу № 501 від
01.07.2014 року у період з 01.07.2014 року по
07.07.2014 року, ДПІ у Шевченківському
районі м. Львова ГУ Міндоходів у
Львівській області проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ТзОВ «Екскомбуд» з питань
правомірності формування та
декларування від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту за
травень 2014 року та з питань
правомірності формування сум
податкових зобов'язань, податкового
кредиту по взаєморозрахунках з
Приватним підприємством «Флоор Бест»
(надалі - ПП «Флоор Бест») за лютий 2014
року та їх вплив на формування доходів
та витрат за відповідні періоди. За
результатами якої складено Акт
перевірки № 320/249/13-07-22-01-10/32893635 від 14.07.2014
року (надалі - Акт перевірки).
Відповідно до висновків Акта
перевірки, ТзОВ «Екскомбуд»
встановлено порушення вимог п.198.1, п.
198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року (надалі
ПК України) в результаті чого завищено
податковий кредит з податку на додану
вартість за рахунок безтоварних
Відповідач обґрунтовуючи належність
висновків перевірки та правомірність
винесення оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення посилається на
те, що перевіркою встановлено факт
відсутності у господарських операціях
між позивачем та ПП «Флоор Бест» у
своїй суті розумних економічних або
інших причин (ділової мети)
систематичного (протягом місяця)
надання робіт та продажу
товарно-матеріальних цінностей. Така
підприємницька діяльність, в свою
чергу, свідчить про намір одержання
економічної вигоди, формування
(виключно чи переважно) податкових
зобов'язань для контрагентів зі
сторони ПП «Флоор Бест». Вказує, що за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання в господарській
діяльності платника податку,
відповідні суми не можуть включатися
до складу податкового кредиту з
податку на додану вартість навіть за
наявності формально складених
На підставі вищенаведеного, на думку
відповідача, перевіркою встановлено
факт укладення правочинів, які не були
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, тобто нікчемних.
Так, відповідно до наданих для
перевірки документів за період з 01.10.2011
по 31.03.2012 року встановлено, що ПП «Флоор
Бест» перебувало у правових відносинах
ТОВ «Гарант-буд-сервіс» (код
використано акт ДПІ у Печерському
районі м.Києва Державної податкової
служби від 16.05.2013 року №1689/22-8/33499358 «Про
неможливість проведення зустрічної
хвірки Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельно-торгова
щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період з 01.08.2011 р. по 24.11.2011 р. Перевіркою
встановлено наступне: свідоцтво про
реєстрацію платника ПДВ від 24.11.2009 р.
№100256005, анульоване 23.07.2012 року, у зв'язку
із внесенням до ЄДР запису про
відсутність юридичної особи за
місцезнаходженням. Аналізом
податкової звітності ТОВ «БТК Євробуд»
встановлено відсутність
управлінського та технічного
персоналу, складських приміщень,
транспорту, устаткування, що необхідне
фінансово-господарської діяльності
підприємства, що свідчить про юридичну
дефектність первинних документів, які
підтверджують фінансово-господарські
відносини ПП «Флоор Бест» та ТОВ «БТК
В ході перевірки відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
ТОВ «Гарант-буд-сервіс» (код
управлінського та технічного
персоналу, основних фондів,
транспортних засобів, а як наслідок,
встановлено факт нереальності
вчинення господарських операцій між
ТОВ «Гарант-буд-сервіс» та ПП «Флоор
Перевіркою відомостей, отриманих від
особи, яка мала правові відносини з ТОВ
встановлено відсутність трудових
ресурсів, виробничого та торгівельного
обладнання, транспорту, сировини та
матеріалів для здійснення
господарської діяльності.
Згідно інформації наявної в
податкового органу встановлено факт
нереальності здійснення господарських
операцій з придбання товару ПП «Фллор
Бест» від ТОВ «БТК Євробуд» (), ТОВ «Гарант-буд-сервіс» (код
На основі встановленого Актом
перевірки, відповідач доходить
висновку, що в результаті здійснення
безтоварних операцій та оформлення
первинних документів без реального
руху товару та робіт (послуг) в лютому
2012 року в порушення п.198.1, п.198.3 ст.198
Податкового кодексу України ТзОВ
«Екскомбуд» включено до складу
податкового кредиту суму ПДВ на
підставі податкової накладної,
виписаної ПП «Флоор Бест» без
фактичного здійснення господарських
операцій, та які не засвідчують факт
придбання платником податку виконаних
робіт та послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
На підставі вищезазначеного Акта
перевірки відповідачем 23.07.2014 року
згідно з яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
9416,50 грн - штрафних (фінансових) санкцій.
З метою доведення своєї позиції щодо
реальності здійснення ТзОВ
«Екскомбуд» та його контрагентом ПП
«Флоор Бест» господарських операцій,
позивачем надано суду копії
відповідного договору поставки №3001/12
від 30.01.2012 року, податкової накладної №
64 від 13.02.2012 року, видаткові накладні
№РН- 0000170, №РН- 0000169 від 17.03.2012 року, №РН-
0000158, №РН- 0000157 від 14.03.2012 року, №РН- 0000152
від 12.03.2012 року, №РН- 0000151 від 09.03.2012 року,
№РН- 0000145 від 06.03.2012 року, №РН- 0000144 від
05.03.2012 року, №РН- 0000131 від 23.02.2012 року,
№РН- 0000110 від 15.02.2012 року, №РН- 0000108 від
13.02.2012 року, №РН- 0000103 від 03.02.2012 року,
№РН- 0000102 від 02.02.2012 року, № РН- 0000209 від
27.04.2012 року, № РН- 0000232 від 16.05.2012 року, №
РН- 0000209 від 27.04.2012 року, № РН- 0000208 від
23.04.2012 року, банківські виписки, довідку
та акт про вартість виконаних
будівельних робіт між ТзОВ «Екскомбуд»
та ПП «Флоор Бест» за квітень 2012 року,
оборотно-сальдову відомість по рахунку
631 за період з 01.01.2012 року по 30.01.2013 року
та договір між ТзОВ «Еекскомбуд», ТзОВ
«Кредо Україна» та ПП «Флоор Бест» №22/03
від 22.03.2012 року.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Згідно п.185.1 ст.185 Податкового кодексу
України, об'єктом оподаткування є
операції платників податку з: а)
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх
послуг) на митну територію України в
митному режимі імпорту або реімпорту
(далі - імпорт); г) вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорт); ґ) з метою оподаткування цим
податком до експорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг), які перебувають у
вільному обігу на території України, до
митного режиму магазину безмитної
торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України; д) з метою
оподаткування цим податком до імпорту
також прирівнюється постачання
товарів (супутніх послуг) з-під митного
режиму магазину безмитної торгівлі,
митного складу або спеціальної митної
зони, створених згідно з положеннями
глав 35 - 37 Митного кодексу України, для
їх подальшого вільного обігу на
території України; е) постачання послуг
з міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.
Пунктом 186.1 ст.186 Податкового Кодексу
передбачено, що місцем постачання
товарів є: а) фактичне місцезнаходження
товарів на момент їх постачання (крім
випадків, передбачених у підпунктах "б"
і "в" цього пункту); б) місце, де товари
перебувають на час початку їх
перевезення або пересилання, у разі
якщо товари перевозяться або
пересилаються продавцем, покупцем чи
третьою особою; в) місце, де провадиться
складання, монтаж чи встановлення, у
разі якщо товари складаються,
монтуються або встановлюються (з
випробуванням чи без нього) продавцем
Пунктом п.198.1 ст.198 Податкового Кодексу
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.
Відповідно до п.198.2 ст.198 цього ж
Кодексу, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Таким чином, виходячи з норм
Податкового кодексу, позивачу для
формування податкового кредиту
достатньо належним чином оформлених
податкових накладних.
Пунктом 198.3 ст.198 вказаного Кодексу
передбачено, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 201.10 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201
Податкового кодексу України, податкова
накладна має містити: порядковий номер
податкової накладної; дату її
виписування, назву юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість; податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); місце розташування юридичної
особи або місце податкової адреси
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість;
опис (номенклатуру) товарів (робіт,
послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);
повну назву отримувача; ціну продажу
без врахування податку; ставку податку
та відповідну суму податку у цифровому
значенні; загальну суму коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
Пунктом 201.6 статті 201 Податкового
Кодексу України, встановлено, що
податкова накладна складається у
момент виникнення податкових
зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а при імпорті робіт
(послуг) - актом прийняття робіт (послуг)
чи банківським документом, який
засвідчує перерахування коштів в
оплату вартості таких робіт (послуг).У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.
Таким чином, формування суб'єктом
господарювання податкового кредиту не
може ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами, а пов'язане з
призначенням придбаних товарів
(послуг) для використання у
господарській діяльності та наявності
податкової накладної (накладних).
Законодавство України, не ставить в
залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Відтак, ТзОВ
«Екскомбуд» не зобов'язана відповідно
до діючого законодавства контролювати,
забезпечувати чи відслідковувати факт
виконання своїми контрагентами
виконання обов'язку зі сплати ПДВ.
Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальності
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо отримання такого відшкодування та
має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.
Аналіз реальності господарської
діяльності повинен здійснюватися на
підставі даних податкового,
бухгалтерського обліку платника
податків та відповідності їх дійсному
економічному змісту.
Суд звертає увагу на те, в Актом
перевірки № 320/249/13-07-22-01-10/32893635 від 14.07.2014
року, ДПІ у Шевченківському районі м.
Львова ГУ Міндоходів у Львівській
області знехтувано принципом
індивідуалізації відповідальності,
гарантованим ст.61 Конституції України.
Тобто, платник податків відповідає
тільки за власні винні дії та не може
нести солідарну відповідальність за
дії своїх контрагентів, які
перебувають, відповідно до діючого
законодавства України, за межами його
Застосування податковими органами
солідарної відповідальності за дії
контрагентів порушує справедливий
баланс, який повинен підтримуватися
між вимогами загальних інтересів і
вимогами захисту права власності.
Така позиція суду узгоджується з
практикою Європейського суду з прав
людини, викладеною, зокрема, у рішенні
від 22 січня 2009 року. (справа «Булвес» АД
проти Болгарії», заява № 3991/03).
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію та практику Суду як
При цьому необхідною умовою для
віднесення сплачених (нарахованих) у
ціні товарів сум податку на додану
вартість до податкового кредиту є факт
реальності придбання товарів, вартість
яких відноситься до податкового
кредиту з податку на додану вартість.
Для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість витрати платника щодо сплати
(нарахування) відповідної суми податку
у складі ціни товару мають бути
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції та є підставою для формування
податкового обліку платника податків.
В матеріалах справи наявні первинні
документи, які підтверджують фактичне
здійснення господарських операцій між,
а саме: договір поставки № 3001/12 від
30.01.2014 року, податкової накладної № 64
від 13.02.2012 року, довідка та акт про
вартість виконаних будівельних робіт
між ТзОВ «Екскомбуд» та ПП «Флоор Бест»
за квітень 2012 року, оборотно-сальдову
відомість по рахунку 631 за період з
01.01.2012 року по 30.01.2013 року та договір між
ТзОВ «Еекскомбуд», ТзОВ «Кредо
Україна» та ПП «Флоор Бест» №22/03 від
Зазначені документи складені за
результатами проведених операцій та з
дотриманням вимог статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», мають всі необхідні
реквізити, а тому є первинними
документами, що підтверджують факт
здійснення операцій по виконанню
Крім того встановлено, що виписана ПП
«Флоор Бест» позивачу податкова
накладна не має недоліків, порядок її
заповнення відповідає чинному
Отже, з дня отримання податкової
накладної у позивача виникло право
формувати податковий кредит по
взаєморозрахунках з ПП «Флоор Бест».
Крім того, податковий орган, роблячи
висновки про відсутність між
зазначеними підприємствами
господарських відносин, вказує на
нікчемність укладених між ними
договорів, оскільки такі вчинено без
мети настання реальних наслідків з чим
суд не може погодитись.
Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Статтею 203 Цивільного кодексу України
визначено перелік вимог, дотримання
яких є необхідним для дійсності
правочину, а саме, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно частини другої статті 207
Цивільного кодексу України правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.
Податкові органи, на підставі
частини третьої статті 228 Цивільного
кодексу України чи статті 207
Господарського кодексу України, можуть
у судовому порядку доводити
недійсність правочинів (господарських
зобов'язань), що, на їх думку, укладені
платниками податку з метою, яка
завідомо суперечна інтересам держави
та суспільства і полягає в ухиленні від
Отже, з огляду на викладене, висновки
податкового органу щодо визначення сум
податкових зобов'язань платників
податку з податку на додану вартість
без отримання відповідного рішення
суду про недійсність правочину
(господарського зобов'язання),
винесеного судом за позовом
податкового органу на підставі частини
третьої статті 228 Цивільного кодексу
України чи статей207 та 208
Господарського кодексу України,
повинні ґрунтуватись виключно на
даних, які містяться в документах,
перелік яких визначений Податковим
кодексом України, в податковій
інформації, експертних висновках,
судових рішеннях тощо.
Таким чином, висновки податкового
органу про вчинення платником податків
порушень податкового законодавства,
щодо неправомірності формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість по взаєморозрахунках з
вказаним контрагентом за період, що
перевірявся, мають характер припущень
та є необґрунтованими, а відтак, не
можуть бути покладені в основу
спірного податкового
повідомлення-рішення.
Судом також береться до уваги той факт,
що договір, який на думку відповідача є
нікчемним, в судовому порядку
недійсним не визнавався.
Відповідно до ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.
З урахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що позивачем правомірно
сформовано податковий кредит за
перевірений період, а відтак
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення відповідача
підлягає скасуванню.
На підставі ст.94 вищенаведеного
Кодексу із урахуванням того, що рішення
ухвалене на користь позивача, який не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені ним
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.
Керуючись ст.ст. 4, 7-11, 14, 69-71, 72, 86, 87, 94, 159,
160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -
адміністративний позов задовольнити
Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення,
винесене Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі
м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екскомбуд» сплачену
суму судового збору в розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі у відповідності до ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови
виготовлений 06.10.2014 року.

Суддя

Мричко Н.І.