Справа № 2а/1270/2158/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/50498/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_4 до Державної інспекції з
енергозбереження про визнання
звільнення незаконним, поновлення на
роботі,

в с т а н о в и в :

У березні 2012 року позивач звернувся до
суду із вказаним позовом.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 4 липня 2012
року, позов задоволено та визнано
незаконним наказ Державної інспекції з
енергозбереження №321-к від 20 грудня 2011
року в частині звільнення ОСОБА_4.
Поновлено ОСОБА_4 на посаді головного
спеціаліста сектору бухгалтерського
обліку, звітності та діловодства
територіального управління Державної
інспекції з енергозбереження у
Луганській області. В решті позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ці рішення та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 з січня 2010 року працювала на
посаді головного спеціаліста сектору
бухгалтерського обліку, звітності та
діловодства територіального
управління Державної інспекції з
енергозбереження у Луганській області.
Згідно наказу Державної інспекції з
енергозбереження від 23 липня 2010 року за
№157-к позивачу надано відпустку по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 21 липня 2010 року.
Наказом від 20 грудня 2011 року за № 321-к
позивача звільнено з 30 грудня 2011 року
згідно із п.1 ст.40 Кодексу Законів про
працю України у зв'язку з ліквідацією
Державної інспекції з
енергозбереження.

Підставою для звільнення слугувала
ліквідація урядового органу -
Державної інспекції з
енергозбереження відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 28 березня 2011 року № 346 «Про
ліквідацію урядових органів».

Згідно цієї постанови на виконання
пункту 4 статті 7 Указу Президента
України від 9 грудня 2010 року № 1085 "Про
оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади" Кабінет
Міністрів України постановив
ліквідувати урядові органи за
переліком згідно з додатком, в якому
значиться і відповідач. Урядові органи,
які ліквідуються згідно з пунктом 1
цієї постанови, продовжують виконувати
свої повноваження до передачі таких
повноважень відповідним
міністерствам, іншим центральним
органам виконавчої влади.

Указом Президента України № 462/2011 від 13
квітня 2011 року «Про Державне агентство
з енергоефективності та
енергозбереження України»
встановлено, що Державне агентство з
енергоефективності та
енергозбереження України є
правонаступником Державної інспекції
з енергозбереження - урядового органу
державного управління, що діяв у
системі Національного агентства
України з питань забезпечення
ефективного використання енергетичних
ресурсів.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців Державна інспекція з
енергозбереження на час розгляду
справи в суді першої інстанції
знаходилася в стані припинення
підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 40 Кодексу Законів про працю
України (далі - Кодексу) трудовий
договір, укладений на невизначений
строк, а також строковий трудовий
договір до закінчення строку його
чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадку змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно ч. 3 ст. 184 Кодексу звільнення
вагітних жінок і жінок, які мають дітей
віком до трьох років, одиноких матерів
при наявності дитини віком до
чотирнадцяти років або дитини-інваліда
з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу не
допускається, крім випадків повної
ліквідації підприємства, установи,
організації, коли допускається
звільнення з обов'язковим
працевлаштуванням. Обов'язкове
працевлаштування зазначених жінок
здійснюється також у випадках їх
звільнення після закінчення
строкового трудового договору. На
період працевлаштування за ними
зберігається середня заробітна плата,
але не більше трьох місяців з дня
закінчення строкового трудового
договору.

З огляду на викладене Державна
інспекція з енергозбереження не
виконавши усіх встановлених
законодавством обов'язкових вимог щодо
працевлаштування позивача, прийняла
наказ від 20 грудня 2011 року № 321-к про
звільнення ОСОБА_4 на підставі п.1 ч.1
ст.40 КЗпП України.

Аналізуючи приведене законодавство,
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини, і ту обставину,
що позивачу при звільненні не було
запропоновано жодної аналогічної
посади у новоствореній установі -
Державному агентстві з
енергоефективності та
енергозбереження України, а також що
позивача звільнено без обов'язкового
працевлаштування, колегія суддів
погоджується з висновками судів, що
оскаржуваний наказ є таким що порушує
трудові гарантії ОСОБА_4 як працівника.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судами першої та апеляційної
інстанцій прийнято законні і
обґрунтовані рішення, а тому підстав
для їх скасування чи зміни не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230 КАС
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Державної інспекції з
енергозбереження залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 16
травня 2012 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 4 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я. Олендер