Справа № 806/1291/14
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року
Житомир справа №
806/1291/14

категорія 8.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шимоновича Р.М.,

за участі секретаря Коваля О.В.,

за участі представників позивача
Жуковського Г.В., Копиленка О.Ю.,

за участі представника відповідача
Гречковської Н.П., Савицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Фабрика Класум" до
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання дій
неправомірними, визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фабрика Класум" (далі
- ТОВ "Фабрика Класум") звернулось до
суду з позовом, у якому просило:

- визнати неправомірними дії
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області (далі - Житомирська ОДПІ) із
винесення податкових
повідомлень-рішень від 25 жовтня 2013 р. №
, № , № та від 8 січня 2014
р. № , № , № ;

- визнати нечинними та скасувати
незаконні податкові
повідомлення-рішення Житомирської
ОДПІ від 25 жовтня 2013 р. № про
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 602732,00
грн., у тому числі: 484709,00 грн. - за
основним платежем та 118023,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями; №
про зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за ІІ-IV квартали
2011 року в розмірі 7365552,00 грн.; №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 114275,00 грн., у тому
числі: 91420,00 грн. - за основним платежем
та 22855,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями; та від 8 січня 2014 р. №
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі 505791,00
грн., у тому числі: 337194,00 грн. - за
основним платежем та 168597,00 грн. - за
штрафними (фінансовими) санкціями; №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 137130,00 грн., у тому
числі: 91420,00 грн. - за основним платежем
та 45710,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями; № про зменшення суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток за
ІІ-IV квартали 2011 року в розмірі 418346,00
грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що спірні
податкові повідомлення-рішення
прийняті відповідачем з порушенням
імперативних приписів чинного
законодавства та без урахування всіх
важливих та об'єктивних обставин,
наведених у письмових запереченнях до
акту перевірки і скаргах позивача.
Зазначає, що кредиторська
заборгованість позивача перед ТОВ
"Інтерстиль" та ТОВ "Класичні та сучасні
меблі" не є простроченою, так як по ній
не минув строк позовної давності у
розумінні статті 261 Цивільного кодексу
України, а тому вважає безпідставними
висновки контролюючого органу про те,
що дана кредиторська заборгованість є
безповоротною фінансовою допомогою.
Зазначає, що всі послуги та товари,
придбані/отримані від контрагентів у
перевіряємому періоді безпосередньо
пов'язані із веденням господарської
діяльності ТОВ "Фабрика Класум" та
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами,
які, у свою чергу, є підставою для
формування витрат та податкового
кредиту. Також зазначає, що розрахунки
по амортизації тимчасової податкової
різниці ТОВ "Фабрика Класум" проведено
вірно, а тому твердження контролюючого
органу про порушення позивачем пункту 6
підрозділу ХХ "Перехідних положень"
Податкового кодексу України є
необґрунтованим.

Представники позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали у
повному обсязі з мотивів, викладених у
позовній заяві та додаткових письмових
поясненнях (том 3 а.с. 1-19).

Представники відповідача заперечили
проти позову та просили суд відмовити у
задоволенні позовних вимог з підстав,
викладених у письмових запереченнях
(том 2 а.с. 113-118).

Вислухавши пояснення представників
позивача та представників відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог з огляду на
слідуюче.

Встановлено, що у період з 10 вересня 2013
р. по 30 вересня 2013 р. посадовими особами
Житомирської ОДПІ проведено виїзну
планову документальну перевірку ТОВ
"Фабрика Класум" з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.10.2011 р. по 31.12 2012 р., валютного
та іншого законодавства за період з
01.10.2011 р. по 31.12.2012 р., за результатами
якої складено акт № 1051/22-01/31106292 від 7
жовтня 2013 р. (том 1 а.с. 9-58).

Актом перевірки з питань, що
оскаржуються позивачем, зафіксовано
наступні порушення:

- п.п. 14.1.225, п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44,
п.п.135.5.4, п.п.135.5.5 п.135.5 ст. 135, п. 138.1,
п.п.138.1.1, п.138.1, п. 138.2, п. 138.5, п.138.8, п.138.10
ст.138, п.п.139.1.9, п.п.139.1.12 п. 139.1 ст.139,
п.п.140.1.2, п. 140.1 ст.140, ст.144, п.146.12 ст.146,
п.150.1 ст.150, п.6 підрозділу 4 розділу XX
"Перехідні положення" Податкового
кодексу України №2755- IV від 02.12.2010р. (із
змінами та доповненнями), в результаті
чого занижено податок на прибуток на
загальну суму 491017 грн., в т.ч.: ІІ-IV
квартали 2011 року в сумі 12618 грн.; І
квартал 2012 року в сумі 106480 грн.; І
півріччя 2012 року в сумі 129768 грн.; 9
місяців 2010 року в сумі 258006 грн.; 2012 рік в
сумі 478399 грн. та зменшено від'ємне
значення об'єкта оподаткування в сумі
736552 грн. за ІІ-IV квартали 2011 року;

- . п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.
201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями), в результаті
чого занижено податок на додану
вартість всього в сумі 92754 грн., в т.ч. по
періодах: жовтень 2011 року - 5795 грн.;
листопад 2011 року-20143 грн.; грудень 2011
року - 15150 грн.; січень 2012 року - 740 грн.;
лютий 2012 року - 4040 грн.; березень 2012 року
- 7326 грн.; квітень 2012 року - 4340 грн.;
травень 2012 року - 3994 грн.; червень 2012
року - 5359 грн.; липень 2012 року - 4657 грн.;
серпень 2012 року - 4048 грн.; вересень 2012
року - 4055 грн.; жовтень 2012 року - 5970 грн.;
листопад 2012 року - 5263 грн.; грудень 2012
року - 1874 грн.

Не погодившись із викладеними в акті
перевірки висновками контролюючого
органу, ТОВ "Фабрика Класум" 15 жовтня 2013
р. направило до Житомирської ОДПІ
заперечення за вих. № 271 (том 1 а.с. 59-66)

За результатами розгляду заперечень,
Житомирська ОДПІ надала відповідь за
вих. № 16308/10-22-01 від 22 жовтня 2013 р. (а.с.
178-182) про залишення без змін акту
виїзної планової документальної
перевірки за № 1051/22-01/31106292 від 7 жовтня
2013 р. Однак, під час розгляду заперечень
та наданих до них документів частина
порушень, а саме: про завищення ТОВ
"Фабрика Класум" витрат та податкового
кредиту по контрагентах: ПП ОСОБА_5, ПП
"Ідеал Центр" та ТОВ "Бедексперт 2008" -
спростовані. Таким чином, після
розгляду заперечень, висновок акту
перевірки № 1051/22-01/31106292 від 7 жовтня 2013
р. викладено у наступній редакції (з
питань, що оскаржуються позивачем):

- п.п. 14.1.225, п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст.
44, п.п.135.5.4, п.п.135.5.5 п.135.5 ст. 135, п. 138.1,
п.п.138.1.1, п.138.1, п. 138.2, п. 138.5, п.138.8, п.138.10
ст.138, п.п.139.1.9, п.п.139.1.12 п. 139.1 ст.139,
п.п.140.1.2, п. 140.1 ст.140, ст.144, п.146.12 ст.146,
п.150.1 ст.150, п.6 підрозділу 4 розділу XX
"Перехідні положення" Податкового
кодексу України №2755- IV від 02.12.2010р. (із
змінами та доповненнями), в результаті
чого занижено податок на прибуток на
загальну суму 484709 грн., в т.ч.: ІІ-IV
квартали 2011 року в сумі 12618 грн.; І
квартал 2012 року в сумі 106480 грн.; І
півріччя 2012 року в сумі 129768 грн.; 9
місяців 2010 року в сумі 258006 грн.; 2012 рік в
сумі 472091 грн. та зменшено від'ємне
значення об'єкта оподаткування в сумі
736552 грн. за ІІ-IV квартали 2011 року;

- п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198, п.
201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового
Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI (із
змінами та доповненнями), в результаті
чого занижено податок на додану
вартість всього в сумі 91420 грн., в т.ч. по
періодах: жовтень 2011 року - 5795 грн.;
листопад 2011 року - 20143 грн.; грудень 2011
року - 15150 грн.; січень 2012 року - 740 грн.;
лютий 2012 року - 4040 грн.; березень 2012 року
- 7326 грн.; квітень 2012 року - 4340 грн.;
травень 2012 року - 3994 грн.; червень 2012
року - 4692 грн.; липень 2012 року - 3990 грн.;
серпень 2012 року - 4048 грн.; вересень 2012
року - 4055 грн.; жовтень 2012 року - 5970 грн.;
листопад 2012 року - 5263 грн.; грудень 2012
року - 1874 грн.

За результатами розгляду заперечень та
акту перевірки, 25 жовтня 2013 р.
Житомирською ОДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 602732,00 грн., у тому числі: 484709,00
грн. - за основним платежем та 118023,00 грн.
- за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № про зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за ІІ-IV квартали
2011 року в розмірі 7365552,00 грн.;

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 114275,00 грн., у тому
числі: 91420,00 грн. - за основним платежем
та 22855,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями (том 1 а.с. 110, 112, 117).

Не погодившись із рішеннями
контролюючого органу, позивач розпочав
процедуру адміністративного
оскарження.

Так, рішенням Головного управління
Міндоходів у Житомирській області №
14951/П-С/10-205 від 25 грудня 2013 р. (том 1 а.с.
118-124) скаргу ТОВ "Фабрика Класум"
задоволено частково:

- скасовано податкове
повідомлення-рішення Житомирської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській
області від 25.10.2013 № про
визначення завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток в частині 318206 грн.,
в іншій частині в сумі 418346 грн. залишено
без змін.;

- скасовано податкове
повідомлення-рішення Житомирської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Житомирській
області від 25.10.2013 № про
визначення грошового зобов'язання з
податку на прибуток в частині
основного платежу в сумі 147515 грн., в
інші частині, в сумі 455217 грн. (основний
платіж 337194 грн., фінансова санкція 118023
грн.) залишено без змін;

- додатково застосовано фінансову
санкцію в сумі 50574 грн.;

- залишає без змін податкове
повідомлення-рішення Житомирської ОДП1
ГУ Міндоходів у Житомирській області
від 25.10.2013 № про визначення
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в сумі 114275 грн.
(основний платіж - 91420 грн., фінансова
санкція - 22855 грн.);

- додатково застосовано фінансову
санкцію в сумі 22855 грн.

На підставі рішення Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області № 14951/П-С/10-205 від 25 грудня 2013 р., 8
січня 2014 р. Житомирською ОДПІ прийнято
податкові повідомлення-рішення:

- № збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 505791,00 грн., у тому числі: 337194,00
грн. - за основним платежем та 168597,00 грн.
- за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 137130,00 грн., у тому
числі: 91420,00 грн. - за основним платежем
та 45710,00 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями;

- № про зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток за ІІ-IV квартали
2011 року в розмірі 418346,00 грн. (том 1 а.с. 114,
115, 116)

Рішенням Міністерства доходів і зборів
України від 4 березня 2014 р. за вих. №
4095/6/99.99.100115 (том 1 а.с. 125-131) залишено без
змін податкові повідомлення-рішення
Житомирської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Житомирській області від 25.10.13 № ,
№ , № з урахуванням рішення,
прийнятого за результатом розгляду
первинних скарг (податкові
повідомлення-рішення від 08.01.14 № ,
№ , № ), а скаргу ТОВ "Фабрика
Класум" - без задоволення.

Не погодившись із рішеннями та діями
контролюючого органу, ТОВ "Фабрика
Класум" звернулась до суду з даним
позовом.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд відзначає
наступне.

Суд не вбачає підстав для задоволення
позовної вимоги про визнання
неправомірними дій Житомирської ОДПІ
із винесення податкових
повідомлень-рішень від 25 жовтня 2013 р. №
, № , № та від 8 січня 2014
р. № , № , № , з огляду на
слідуюче.

Так, абзацом 1 пункту 86.1 статті 86
Податкового кодексу України
встановлено, що результати перевірок
(крім камеральних та електронних
перевірок) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами контролюючого
органу та платниками податків або їх
законними представниками (у разі
наявності). У разі встановлення під час
перевірки порушень складається акт.
Якщо такі порушення відсутні,
складається довідка.

Пунктами 86.7, 86.8 пункту 86.1 статті 86
Податкового кодексу України
передбачено, що у разі незгоди платника
податків або його законних
представників з висновками перевірки
чи фактами і даними, викладеними в акті
(довідці) перевірки, вони мають право
подати свої заперечення до
контролюючого органу за основним
місцем обліку такого платника податків
протягом п'яти робочих днів з дня
отримання акта (довідки). Такі
заперечення розглядаються
контролюючим органом протягом п'яти
робочих днів, що настають за днем їх
отримання (днем завершення перевірки,
проведеної у зв'язку з необхідністю
з'ясування обставин, що не були
досліджені під час перевірки та
зазначені у зауваженнях), та платнику
податків надсилається відповідь у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. Платник
податку (його уповноважена особа та/або
представник) має право брати участь у
розгляді заперечень, про що такий
платник податку зазначає у
запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив
бажання взяти участь у розгляді його
заперечень до акта перевірки,
контролюючий орган зобов'язаний
повідомити такого платника податків
про місце і час проведення такого
розгляду. Таке повідомлення
надсилається платнику податків не
пізніше наступного робочого дня з дня
отримання від нього заперечень, але не
пізніше ніж за два робочих дні до дня їх
розгляду.

Участь керівника відповідного
контролюючого органу (або
уповноваженого ним представника) у
розгляді заперечень платника податків
до акта перевірки є обов'язковою. Такі
заперечення є невід'ємною частиною
акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових
зобов'язань приймається керівником
контролюючого органу (або його
заступником) з урахуванням результатів
розгляду заперечень платника податків
(у разі їх наявності). Платник податків
або його законний представник може
бути присутнім під час прийняття
такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення
приймається керівником контролюючого
органу (його заступником) протягом
десяти робочих днів з дня, наступного
за днем вручення платнику податків
акта перевірки у порядку,
передбаченому статтею 58 цього Кодексу,
для надсилання (вручення) податкових
повідомлень-рішень (за результатами
фактичної перевірки - з дня реєстрації
(надходження) акта такої перевірки до
контролюючого органу за основним
місцем обліку платника податків), а за
наявності заперечень посадових осіб
платника податків до акта перевірки
приймається з урахуванням висновку про
результати розгляду заперечень до акта
перевірки - протягом трьох робочих
днів, наступних за днем розгляду
заперечень і надання (надсилання)
письмової відповіді платнику податків.

Враховуючи те, що під час проведення
виїзної планової перевірки
контролюючим органом було встановлено
ряд порушень, частина з яких
спростована під час розгляду
заперечень та первинної скарги, у
відповідача були відсутні підстави для
неприйняття спірних податкових
повідомлень-рішень, а тому доводи
позивача про неправомірність дій
Житомирської ОДПІ із винесення
податкових повідомлень-рішень є
помилковими.

Також, суд відзначає, що вчинення дій
суб'єктом владних повноважень є
способом реалізації наданої суб'єкту
владних повноважень компетенції.
Здійснення дії являє собою процес
реалізації наданих законом функцій
суб'єкту владних повноважень. Самі по
собі дії не тягнуть за собою будь-яких
правових наслідків для особи. Правові
наслідки для позивача несуть акти
індивідуальної дії - у даному випадку
спірні податкові повідомлення-рішення.
Саме вони мають вплив на права та
інтереси позивача.

Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, як то захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства,
судовий захист права може бути
здійснений шляхом скасування спірних
рішень.

Суд вважає безпідставною вимогу
позивача про визнання нечинними та
скасування незаконних податкових
повідомлень-рішень Житомирської ОДПІ
від 25 жовтня 2013 р. № , № , №
, з огляду на наступне.

Як зазначено вище, отримавши податкові
повідомлення-рішення відповідача від 25
жовтня 2013 р., позивач звернувся із
скаргами до Головного управління
Міндоходів у Житомирській області.

У свою чергу, рішенням Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 25 грудня 2013 р. скасовані в
частині податкові повідомлення
рішення № , № , а також
додатково застосовані фінансові
санкції.

Пунктами 3.3, 3.4 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 28 листопада 2012 р. N 1236 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 20 грудня 2012 р. за N
2135/22447, визначено, що при складанні
податкового повідомлення-рішення йому
присвоюється номер, який вноситься до
відповідного реєстру податкових
повідомлень-рішень та складається з
таких частин:

порядковий номер у межах підрозділу,
який склав податкове
повідомлення-рішення, - перші 6 цифр
номера;

номер підрозділу, який склав податкове
повідомлення-рішення, - наступні 4 цифри
номера.

Якщо за результатами
адміністративного або судового
оскарження грошове зобов'язання,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість збільшується, то крім
раніше надісланого податкового
повідомлення-рішення направляється
окреме податкове повідомлення-рішення
на суму збільшення, якому присвоюється
номер та яке вноситься до відповідного
реєстру податкових повідомлень-рішень
у порядку, передбаченому пунктом 3.3
цього розділу.

Якщо за результатами
адміністративного або судового
оскарження грошове зобов'язання,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість зменшується, то до
платника податків направляється
податкове повідомлення-рішення, яке
містить зменшену суму грошового
зобов'язання, якому присвоюється номер
та яке вноситься до відповідного
реєстру податкових повідомлень-рішень
у порядку, передбаченому пунктом 3.3
цього розділу.

Податкове повідомлення-рішення
складається згідно з цим пунктом
органом державної податкової служби,
який склав податкове
повідомлення-рішення, протягом 3
робочих днів з дня, що настає за днем
отримання таким органом рішення за
результатами адміністративного або
судового оскарження.

Згідно із підпунктом 60.1.3 пункту 60.1
статті 60 Податкового кодексу України,
податкове повідомлення-рішення або
податкова вимога вважаються
відкликаними, якщо контролюючий орган
зменшує нараховану суму грошового
зобов'язання раніше прийнятого
податкового повідомлення-рішення або
суму податкового боргу, визначену в
податковій вимозі.

Враховуючи приписи наведених норм, а
також те, що на підставі рішення
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 25 грудня 2013 р.,
Житомирською ОДПІ прийнято податкові
повідомлення-рішення від 8 січня 2014 р. №
, № та № , податкові
повідомлення-рішення від 25 жовтня 2013 р.
№ , № , № , відповідно
до положень підпункту 60.1.3 пункту 60.1
статті 60 Податкового кодексу України, -
вважаються відкликаними.

Перевіряючи податкові
повідомлення-рішення Житомирської
ОДПІ від 8 січня 2014 р. № , №
та № на відповідність вимогам
частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд відзначає наступне.

В акті перевірки контролюючий орган
зазначає про порушення пп. 14.1.257 п. 14.1 ст.
14, пп. 135.5.4 п. 135.5 ст. 135 Податкового
кодексу України (далі - ПК України), в
результаті чого позивачем не включено
до складу інших доходів прострочену
кредиторську заборгованість в сумі
426323,00 грн по контрагентах ТОВ "Класичні
сучасні меблі" та ТОВ "Інтерстиль". За
встановлених обставин, контролюючий
орган дійшов висновку про заниження
ТОВ "Фабрика Класум" інших доходів за
період з 01.10.2011 по 31.12.2012.

Суд не погоджується з такими
висновками відповідача та зазначає
наступне.

Відповідно до пп.14.1.257 п. 14.1 ст. 14 ПК
України, фінансова допомога - фінансова
допомога, надана на безповоротній або
поворотній основі.

Безповоротна фінансова допомога - це:
сума коштів, передана платнику
податків згідно з договорами
дарування, іншими подібними договорами
або без укладення таких договорів; сума
безнадійної заборгованості,
відшкодована кредитору позичальником
після списання такої безнадійної
заборгованості; сума заборгованості
одного платника податків перед іншим
платником податків, що не стягнута
після закінчення строку позовної
давності; основна сума кредиту або
депозиту, що надані платнику податків
без встановлення строків повернення
такої основної суми, за винятком
кредитів, наданих під безстрокові
облігації, та депозитів до запитання у
банківських установах, а також сума
процентів, нарахованих на таку основну
суму, але не сплачених (списаних); сума
процентів, умовно нарахованих на суму
поворотної фінансової допомоги, що
залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги.

Поворотна фінансова допомога - сума
коштів, що надійшла платнику податків у
користування за договором, який не
передбачає нарахування процентів або
надання інших видів компенсацій у
вигляді плати за користування такими
коштами, та є обов'язковою до
повернення.

У ході судового розгляду справи
з'ясовано, що дійсно у ТОВ "Фабрика
Класум" обліковується кредиторська
заборгованість перед ТОВ "Класичні
сучасні меблі" (330646,00 грн) та ТОВ
"Інтерстиль" (95676,73 грн), яка виникла у 4
кварталі 2010 року.

Згідно листа ТОВ "Інтерстиль" від 04.04.2008
р. № 8, погашення кредиторської
заборгованості відбувається шляхом
перерахування ТОВ "Фабрика Класум" до
управління Пенсійного фонду в
Житомирському районі коштів на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах до повного погашення
боргу (том 1 а.с. 132).

Таким чином, ТОВ "Інтерстиль" та ТОВ
"Фабрика Класум" самостійно узгодили
порядок та строки виплати
заборгованості, і станом на 14 березня
2014 р. заборгованість становить 48324,00
грн.

Згідно п. 2 акту звірки заборгованостей
від 1 липня 2011 р. (том 1 а.с. 133), поточна
кредиторська заборгованість ТОВ
"Фабрика Класум" за матеріали та
обладнання на користь ТОВ "Класичні і
сучасні меблі" станом на 01.07.2011 складає
330646,16 грн.

Пунктом 3 даного Акту сторони визнають
визначену заборгованість та
встановлюють строки для її погашення, а
саме: погашення заборгованості по
пункту 2 здійснити до 01.07.2014.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України,
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України
встановлено, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання. За зобов'язаннями, строк
виконання яких не визначений або
визначений моментом вимоги, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Оскільки ТОВ "Фабрика Класум" та ТОВ
"Інтерстиль", ТОВ "Класичні та сучасні
меблі" самостійно узгодили порядок та
строки погашення кредиторської
заборгованості, матеріалами справи
підтверджено, що дана заборгованість
не є простроченою, так як строк
позовної давності по ній не минув,
висновки контролюючого органу про те,
що заборгованість є безповоротною
фінансовою допомогою є безпідставними,
так як і висновки про заниження
позивачем інших доходів у період з
01.10.2011 по 31.12.2012.

Актом перевірки зафіксовано, що на
порушення вимог п. 44.1 ст. 44, пп. 138.1.1, п.
138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК України ТОВ "Фабрика Класум"
безпідставно включено до складу
собівартості реалізованої готової
продукції придбання сировини на
загальну суму 61271,00 грн, яку отримано у
перевіреному періоді від осіб, які
мають певні ознаки фіктивності та в
ланцюгах поставок яких не підтверджено
походження товару та реальність
здійснення господарської діяльності, а
саме: 34375,00 грн - придбання у ТОВ "Асті-Ко"
пиломатеріалів та дошки; 26896,00 грн -
придбання у МПП "К.В.Ком" шпону.
Обґрунтовуючи дане порушення
контролюючий орган здійснює посилання
на:

- акт ДПІ у Печерському районі м. Києва
№ 3699/22-9/37317518 від 12.09.2012 щодо
документального підтвердження
господарських відносин ТОВ "Асті-Ко" з
контрагентами за період з 01.01.2012 по
31.01.2012, яким встановлено відсутність
об'єктів оподаткування у ТОВ "Асті-Ко"
по операціях з придбання товарів
(послуг) у підприємств-постачальників
та по операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям у
перевіреному періоді;

- акт ДПІ у Дарницькому районі м. Києва
№ 469/2220/25291027 від 26.07.2012 щодо
документального підтвердження
господарських відносин МПП "К.В.Ком" з
контрагентами за березень 2012 року, яким
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування у МПП "К.В.Ком" по
операціях з придбання товарів (послуг)
у підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям у
перевіреному періоді.

За наведених обставин, контролюючий
орган дійшов висновку, що отримані
документи на придбані
товарно-матеріальні цінності від
зазначених контрагентів не мають
юридичної сили і не дають права
платнику податків на формування
витрат.

Однак, такі висновки контролюючого
органу не знайшли свого підтвердження
під час судового розгляду справи та
спростовані наступним.

Встановлено, що у перевіреному періоді
ТОВ "Фабрика Класум" придбало у ТОВ
"Асті-Ко" дошку та пиломатеріали на
загальну суму 41250,00 грн, що
підтверджується видатковими
накладними № РН-03203 від 20 березня 2012 р.,
№ РН-01164 від 16 січня 2012р., № РН-11141 від 14
листопада 2011 р., № РН-11091 від 9 листопада
2011 р., № РН-1031 від 31 жовтня 2011 р.,
податковими накладними № 18 від 2
листопада 2011 р., № 20 від 3 листопада 2011
р., № 47 від 14 листопада 2011 р., № 73 від 20
березня 2012 р., № 48 від 24 жовтня 2011 р., № 51
від 25 жовтня 2011 р., № 105 від 27 грудня 2011 р.
Факт оплати за придбані
товарно-матеріальні цінності
підтверджується платіжними
дорученнями (том 2 а.с. 56-78)

Також, у перевіреному періоді ТОВ
"Фабрика Класум" придбало у МПП "К.В.Ком"
шпон на загальну суму 32274,74 грн, що
підтверджується видатковими
накладними № РН-0000036 від 14 березня 2012 р.,
№ РН-0000110 від 24 травня 2012 р., № РН-0000099
від 20 червня 2012 р., № РН-0000123 від 26 червня
2012 р., № РН-0000092 від 28 березня 2012 р., №
РН-0000054 від 11 липня 2012 р., № РН-0000075 від 17
серпня 2012 р., податковими накладними №
99 від 20 червня 2012 р., № 92 від 28 березня 2012
р., № 123 від 26 червня 2012 р., № 75 від 17
серпня 2012 р., № 54 від 11 липня 2012 р., № 36
від 14 березня 2012 р., № 110 від 24 травня 2012
р. Факт оплати за придбаний товар
підтверджується платіжними
дорученнями (том 2 а.с. 79-103)

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПК України,
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Пунктом 138.1.1 п. 138.1 статті 138 ПК України
встановлено, що витрати операційної
діяльності включають:

- собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та інші
витрати беруться для визначення
об'єкта оподаткування з урахуванням
пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2
- 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших
статей цього Кодексу, які прямо
визначають особливості формування
витрат платника податку;

- витрати банківських установ, до яких
відносяться: а) процентні витрати за
кредитно-депозитними операціями, в
тому числі за кореспондентськими
рахунками та коштами до запитання,
цінними паперами власного обігу; б)
комісійні витрати, в тому числі за
кредитно-депозитними операціями,
розрахунково-касове обслуговування,
інкасацію та перевезення цінностей,
операціями з цінними паперами,
операціями на валютному ринку,
операціями з довірчого управління; в)
від'ємний результат (збиток) від
операцій з купівлі/продажу іноземної
валюти та банківських металів; г)
від'ємне значення курсових різниць від
переоцінки активів та зобов'язань у
зв'язку зі зміною офіційного курсу
національної валюти до іноземної
валюти відповідно до підпункту 153.1.3
пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу; ґ)
суми страхових резервів, сформованих у
порядку, передбаченому статтею 159 цього
Кодексу; д) суми коштів (зборів), внесені
до Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб; е) витрати з придбання права
вимоги на виконання зобов'язань у
грошовій формі за поставлені товари чи
надані послуги (факторинг); є) витрати,
пов'язані з реалізацією заставленого
майна; ж) інші витрати, прямо пов'язані
зі здійсненням банківських операцій та
наданням банківських послуг; з) інші
витрати, передбачені цим розділом.

Згідно із п. 138.2 ст. 138 ПК України,
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку здійснює виробництво товарів,
виконання робіт, надання послуг з
довготривалим (більше одного року)
технологічним циклом виробництва за
умови, що договорами, укладеними на
виробництво таких товарів, виконання
робіт, надання послуг, не передбачено
поетапної їх здачі, до витрат звітного
податкового періоду включаються
витрати, пов'язані з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг у цьому періоді. Платник податку
для визначення об'єкта оподаткування
має право на врахування витрат,
підтверджених документами, що складені
нерезидентами відповідно до правил
інших країн.

Відповідно до п. 138.8 ст. 138 ПК України,
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, а саме: прямих матеріальних
витрат; прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

Разом з цим, пп. 139.1.9 п. 139.1. ст. 139 ПК
України встановлено, що не включаються
до складу витрат витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Норми аналогічного змісту містить
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі -
Положення №168/704).

Пунктом 2.4 Положення №168/704 (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Відповідно до п. 2.16 Положення №168/704,
забороняється приймати до виконання
первинні документи на операції, що
суперечать нормативно-правовим актам,
встановленому порядку приймання,
зберігання і витрачання грошових
коштів, товарно-матеріальних цінностей
та іншого майна, порушують договірну і
фінансову дисципліну, завдають шкоди
державі, власникам, іншим юридичним і
фізичним особам.

Аналізуючи вище наведені норми
законодавства та надаючи оцінку
первинним документам, які
підтверджують придбання
товарно-матеріальних цінностей ТОВ
"Фабрика Класум" у ТОВ "Асті-Ко" та МПП
"К.В.Ком", суд дійшов висновку, що
видаткові, податкові накладні в силу
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
(в редакції, чинній на час існування
спірних правовідносин) та Положення
№168/704 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), є
первинними документами, та мають всі
необхідні встановлені законом
обов'язкові реквізити.

Вказані накладні містять найменування
продавця та покупця, обсяг
поставленого товару, підписи
уповноважених представників сторін та
відбитки печаток товариств та дають
змогу визначити, який саме товар
постачався, за якою ціною, між якими
контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають
юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними
відповідачем суду не надано.

Встановлені обставини в їх сукупності
свідчать про товарність і реальність
здійснення господарських операцій між
ТОВ "Фабрика Класум" та ТОВ "Асті-Ко", МПП
"К.В.Ком".

Разом з тим, доказів того, що товари,
придбані ТОВ "Фабрика Класум" у ТОВ
"Асті-Ко" та МПП "К.В.Ком" з метою іншою,
ніж використання його у власній
господарській діяльності контролюючим
органом суду не надано, судом не
здобуто і в матеріалах справи такі
докази відсутні.

Отже, віднесення позивачем до складу
витрат сум, сплачених ТОВ "Асті-Ко" та
МПП "К.В.Ком" на оплату вартості
товарно-матеріальних цінностей
відповідає вимогам ПК України, а
виключення цих сум відповідачем зі
складу витрат ТОВ "Фабрика Класум" -
безпідставне і протиправне.

Суд відзначає, що висновки відповідача
в акті перевірки ґрунтуються виключно
на актах перевірок контрагентів
позивача, без урахування первинної
документації платника податків, яка у
своїй сукупності свідчить про
обґрунтованість формування витрат.

Разом з тим, чинним податковим
законодавством не передбачено право
відповідача при складанні акта
перевірки одного платника податків
приймати за основу акт перевірки
(довідку) іншого платника податків, як
підставу для висновку про наявність
порушень з боку першого.

Суд також акцентує увагу, що згідно із
статтею 61 Конституції України
відповідальність осіб має
індивідуальний характер, при цьому
будь-які протиправні дії одних
платників податків не можуть покладати
обов'язку щодо відповідальності за дії
таких платників на інших осіб.

Практика Європейського суду з прав
людини, яка відповідно до ст. 17 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини", є джерелом права,
свідчить про те, що якщо державні
органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретною компанією, вони повинні
застосовувати відповідні заходи саме
до цього суб'єкта, а не розповсюджувати
негативні наслідки на інших осіб при
відсутності зловживання з їх боку
(Рішення Європейського Суду від 09.01.2007
р. у справі "Інтерсплав проти України").
Вказане узгоджується з конституційним
принципом індивідуальності юридичної
відповідальності.

Доказів того, що ТОВ "Фабрика Класум" та
ТОВ "Асті-Ко", МПП "К.В.Ком" під час
вчинення господарських операцій
завідомо (з прямим або непрямим
умислом) діяли всупереч інтересам
держави і суспільства, суду
контролюючим органом не надано, як і не
надано суду відповідного вироку суду.

З огляду на викладене, висновки
контролюючого органу про порушення ТОВ
"Фабрика Класум" п. 44.1 ст. 44, пп. 138.1.1, п.
138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
ПК України, що має наслідком
безпідставне включення до складу
собівартості реалізованої готової
продукції придбання сировини на
загальну суму 61271,00 грн, яку отримано у
перевіреному періоді від осіб, які
мають певні ознаки фіктивності та в
ланцюгах поставок яких не підтверджено
походження товару та реальність
здійснення господарської діяльності, -
є безпідставними.

У акті перевірки зазначено, що на
порушення вимог п. 44.1 ст. 44, пп. 138.1.1 п.
138.1, п. 138.2, п. 138.8 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст.
139, пп. 144.1 ст 144, п. 146.12 ст. 146 ПК України
ТОВ "Фабрика Класум" безпідставно
включено до складу інших витрат
нараховану амортизацію по основних
засобах на загальну суму 2692,00 грн., які
отримано у перевіреному періоді від
осіб, які мають певні ознаки
фіктивності та в ланцюгах поставок
яких не підтверджено походження товару
та реальність здійснення
господарської діяльності, а саме: 2692,00
грн - амортизація придбаної у ТОВ
"Медіа-Трейд" оргтехніки. Обґрунтовуючи
дане порушення контролюючий орган
здійснює посилання на акт ДПІ у м.
Житомирі № 2901/22-2/32699392 від 27.08.2012 про
результати позапланової перевірки ТОВ
"Медіа-Трейд". Даним актом встановлено
відсутність об'єктів оподаткування у
ТОВ "Медіа-Трейд" по операціях з
придбання товарів (послуг) у
підприємств-постачальників, зокрема у
ТОВ "Армстронг-Електронікс" та по
операціях з продажу цих товарів
(послуг) підприємствам-покупцям, в тому
числі і ТОВ "Фабрика Класум".

Однак, такі доводи контролюючого орану
у ході судового розгляду справи
спростовані наступним.

Відповідно до п. 144.1 ст. 144 ПК України,
амортизації підлягають: витрати на
придбання основних засобів,
нематеріальних активів та
довгострокових біологічних активів
для використання в господарській
діяльності; витрати на самостійне
виготовлення (створення) основних
засобів, нематеріальних активів,
вирощування довгострокових
біологічних активів для використання в
господарській діяльності, в тому числі
витрати на оплату заробітної плати
працівникам, які були зайняті на
виготовленні (створенні) основних
засобів та нематеріальних активів;
витрати на проведення ремонту,
реконструкції, модернізації та інших
видів поліпшення основних засобів, що
перевищують 10 відсотків сукупної
балансової вартості всіх груп основних
засобів, що підлягають амортизації, на
початок звітного року; витрати на
капітальне поліпшення землі, не
пов'язане з будівництвом, а саме
іригацію, осушення та інше подібне
капітальне поліпшення землі;
капітальні інвестиції, отримані
платником податку з бюджету, у вигляді
цільового фінансування на придбання
(створення) об'єкта інвестування
(основного засобу, нематеріального
активу) за умови визнання доходів
пропорційно сумі нарахованої
амортизації по такому об'єкту
відповідно до положень підпункту 137.2.1
пункту 137.2 статті 137 цього Кодексу; сума
переоцінки вартості основних засобів,
проведеної відповідно до статті 146
цього Кодексу; вартість безоплатно
отриманих об'єктів енергопостачання,
газо- і теплозабезпечення,
водопостачання, каналізаційних мереж,
побудованих споживачами на вимогу
спеціалізованих експлуатуючих
підприємств згідно з технічними
умовами на приєднання до вказаних
мереж або об'єктів, вартість основних
засобів, безоплатно отриманих або
виготовлених чи споруджених за рахунок
коштів бюджету або кредитів, залучених
Кабінетом Міністрів України чи під
гарантії Кабінету Міністрів України, у
разі виконання зобов'язань за
гарантією Кабінетом Міністрів України,
вартість безоплатно отриманих для
експлуатації підприємствами
залізничного транспорту загального
користування основних засобів
транспортної інфраструктури, що
перебували на балансі інших
підприємств; вартість основних
засобів, визначена на рівні звичайної
ціни, отриманих в концесію відповідно
до Закону України "Про особливості
передачі в оренду чи концесію об'єктів
централізованого водо-,
теплопостачання і водовідведення, що
перебувають у комунальній власності".

Підпунктом 145.1.2 пункту 145.1 статті 145
Податкового кодексу України визначено,
що нарахування амортизації
здійснюється протягом строку
корисного використання (експлуатації)
об'єкта, який встановлюється наказом по
підприємству при визнанні цього
об'єкта активом (при зарахуванні на
баланс), але не менше ніж визначено в
пункті 145.1 і призупиняється на період
його виводу з експлуатації (для
реконструкції, модернізації, добудови,
дообладнання, консервації та інших
причин) на підставі документів, які
свідчать про виведення таких основних
засобів з експлуатації).

Згідно п. 138.1 ст. 138 ПК України - витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Відповідно до пп. 138.8.5 п. 138.8 ст. 138 ПК
України, до складу загальновиробничих
витрат включаються: а) витрати на
управління виробництвом (оплата праці
працівників апарату управління цехами,
дільницями відповідно до
законодавства тощо; внески на
соціальні заходи, визначені статтею 143
цього розділу; медичне страхування,
страхування відповідно до Закону
України "Про недержавне пенсійне
забезпечення", страхування за
довгостроковими договорами
страхування життя в межах, визначених
абзацами другим і третім пункту 142.2
статті 142 цього Кодексу, працівників
апарату управління цехами, дільницями;
витрати на оплату службових відряджень
персоналу цехів, дільниць тощо); б)
амортизація основних засобів
загальновиробничого (цехового,
дільничного, лінійного) призначення; в)
амортизація нематеріальних активів
загальновиробничого (цехового,
дільничного, лінійного) призначення; г)
витрати на утримання, експлуатацію та
ремонт, страхування, оперативну оренду
основних засобів, інших необоротних
активів загальновиробничого
призначення; ґ) витрати на
вдосконалення технології та
організації виробництва (оплата праці
та внески на соціальні заходи,
визначені статтею 143 цього розділу,
працівників, зайнятих удосконаленням
технології та організації виробництва,
поліпшенням якості продукції,
підвищенням її надійності,
довговічності, інших експлуатаційних
характеристик у виробничому процесі;
витрати матеріалів, придбаних
комплектувальних виробів і
напівфабрикатів, оплата послуг
сторонніх організацій); д) витрати на
опалення, освітлення, водопостачання,
водовідведення та інші послуги з
утримання виробничих приміщень; е)
витрати на обслуговування виробничого
процесу (оплата праці
загальновиробничого персоналу; внески
на соціальні заходи, визначені статтею
143 цього Кодексу; медичне страхування,
страхування відповідно до Закону
України "Про недержавне пенсійне
забезпечення" та страхування за
довгостроковими договорами
страхування життя в межах, визначених
абзацами другим і третім пункту 142.2
статті 142 цього Кодексу.

Отже, ПК України визнає право платника
податку на включення до складу витрат
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг.

Так, згідно видаткової накладної №
РНкДМ-005698 від 27 грудня 2011 р. та
податкової накладної № 552 від 27 грудня
2011 р. (том 2 а.с. 105, 106) ТОВ "Фабрика Класум"
придбало у ТОВ "Медіа-Трейд" процесор
Intel Pentium, системну плату ASUS Socket 115 P8H61-MX/SI
bulk, модуль пам'яті DDR3 4096Mb Kingston 1333MHz PC3-10600,
накопичувач HD Seagate 500GB, відеокарту 1024 MB
Radeon HD 5670 HIS GDDR5 Box, клавіатуру Logitech K100,
мишку A4-tech OP-35D Silver optical PS/2, мишку A4-tech OP-35D
Black optical USB, монітор LG 22''E2250V-PN, корпус CODEGEN
M6246-A7 Middle Tower ATX чорний 450 Вт USB AU.
Придбаний товар був повністю оплачений
позивачем, що підтверджується
платіжним дорученням (том 2 а.с. 104).

У судовому засіданні представники
відповідача не заперечили того, що
придбаний комп'ютер використовується
позивачем у господарській діяльності,
однак підставою для невизнання
контролюючим органом витрат та
амортизації стало те, що податкова
накладна та видаткова накладна не
мають юридичної сили, оскільки ТОВ
"Медіа-Трейд" має ознаки фіктивності та
в його ланцюгах поставок не
підтверджено походження товару та
реальність здіснення господарсьх
операцій.

З такими висновками відповідача суд не
погоджується, з огляду на слідуюче.

Аналізуючи вище наведені норми
законодавства та надаючи оцінку
первинним документам, які
підтверджують придбання комп'ютера ТОВ
"Фабрика Класум" у ТОВ "Медіа-Трейд", суд
дійшов висновку, що видаткова,
податкова накладні в силу Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" (в
редакції, чинній на час існування
спірних правовідносин) та Положення
№168/704 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), - є
первинними документами, та мають всі
необхідні встановлені законом
обов'язкові реквізити.

Вказані накладні містять найменування
продавця та покупця, обсяг
поставленого товару, підписи
уповноважених представників сторін та
відбитки печаток та дають змогу
визначити, який саме товар постачався,
за якою ціною, між якими контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають
юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними
відповідачем суду не надано.

Встановлені обставини в їх сукупності
свідчать про товарність і реальність
здійснення господарських операцій між
ТОВ "Фабрика Класум" та ТОВ
"Медіа-Трейд", а використання
придбаного комп'ютера у власній
господарській діяльності сторонами не
заперечується.

Суд акцентує увагу, що висновки
відповідача в акті перевірки
ґрунтуються виключно на акті
позапланової перевірки ТОВ "Медіа
Трейд", без урахування первинної
документації платника податків, яка у
своїй сукупності свідчить про
обґрунтованість формування витрат, та
нарахування амортизації по основних
засобах.

Також, у акті перевірки контролюючий
орган зазначив про порушення п. 6
підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні
положення" ПК України, в результаті
чого ТОВ "Фабрика Класум" завищено
витрати за рахунок віднесення до їх
складу тимчасових податкових різниць,
розрахунок яких, на думку
контролюючого органу, проведено
невірно. Таким чином, відповідач дійшов
висновку про безпідставне віднесення
до складу інших витрат амортизацію
тимчасової податкової різниці в сумі
551710,00 грн.

Висновки контролюючого органу
спростовані у ході судового розгляду
справи наступним.

Так, згідно п. 6 підрозділу 4 розділу ХХ
"Перехідні положення" ПК України, для
визначення переліку об'єктів основних
засобів, інших необоротних та
нематеріальних активів за групами
відповідно до пункту 145.1 статті 145 цього
Кодексу з метою нарахування
амортизації з дати набрання чинності
розділом III цього Кодексу
застосовуються дані інвентаризації,
проведеної за станом на 1 квітня 2011
року.

Вартість, яка амортизується, по кожному
об'єкту основних засобів, інших
необоротних та нематеріальних активів
визначається як первісна (переоцінена)
з урахуванням капіталізованих витрат
на модернізацію, модифікацію, добудову,
дообладнання, реконструкції тощо, а
також суми накопиченої амортизації за
даними бухгалтерського обліку на дату
набрання чинності розділом III цього
Кодексу.

Норми цього підпункту поширюються
також на платників податку у разі їх
переходу із спрощеної системи
оподаткування на загальну.

До переоціненої вартості основних
засобів не включається сума дооцінки
основних засобів, що проведена після 1
січня 2010 року.

Якщо загальна вартість усіх груп
основних засобів за даними
бухгалтерського обліку менша, ніж
загальна вартість усіх груп основних
фондів за даними податкового обліку на
дату набрання чинності розділом III
цього Кодексу, то тимчасова податкова
різниця, яка виникає в результаті
такого порівняння, амортизується як
окремий об'єкт із застосуванням
прямолінійного методу протягом трьох
років.

Строк корисного використання об'єктів
основних засобів, інших необоротних та
нематеріальних активів для
нарахування амортизації з дати
набрання чинності розділом III цього
Кодексу визначається платником
податку самостійно з урахуванням дати
введення їх в експлуатацію, але не
менше мінімально допустимих строків
корисного використання, визначених
пунктом 145.1 статті 145 цього Кодексу.

Первісна вартість основних засобів не
збільшується на вартість придбання або
поліпшення після дати набрання
чинності розділом III цього Кодексу в
частині витрат, віднесених на
збільшення балансової вартості
об'єктів до такої дати.

Встановлено, що на підставі наказу ТОВ
"Фабрика Класум" № 27 від 9 березня 2011 р.
на товаристві була проведена
інвентаризація станом на 01.04.2011 для
визначення переліку об'єктів основних
засобів, інших необоротних та
нематеріальних активів за групами, з
метою нарахування амортизації (том 3
а.с. 70)

У ході судового розгляду справи
з'ясовано, що відповідачем при
обрахуванні тимчасової податкової
різниці не взято до уваги додаток К1/1 до
декларації з податку на прибуток за 1
квартал 2011 року, згідно якого балансова
вартість основних фондів становить
22791659,00 грн (том 2 а.с.136).

Згідно відомості інвентаризації (том 3
а.с. 71-126), балансова вартість основних
засобів (з урахуванням вартості
малоцінних необротних активів) по
бухгалтерському обліку становить
18575511,00 грн.

Відповідно до додатку К1/1, амортизація
основних фондів за 1 квартал 2011 року
становить 831471,00 грн.

Також, у ході судового розгляду справи
встановлено, що контролюючим органом
при здійсненні розрахунку тимчасової
податкової різниці не враховано
придбання та введення в експлуатацію
основних засобів за 1 квартал 2011 року та
ліквідацію основних засобів.

Досліджуючи дане порушення, суд дійшов
висновку про те, що позивачем у
відповідності до приписів п. 6
підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні
положення" ПК України та на підставі
даних податкового та бухгалтерського
обліку правильно розраховано
тимчасову податкову різницю, а
висновки контролюючого органу,
викладені в акті перевірки є
безпідставними.

Також, суд звертає увагу, що актом
попередньої планової перевірки ТОВ
"Фабрика Класум" № 165/23-01/31106292/0110 від 27
січня 2012 р. досліджувалось питання щодо
визначення суми амортизаційних
відрахувань за період з 01.10.2010 по 31.03.2011.
Даним актом зафіксовано, що не
встановлено завищення або заниження
задекларованих суб'єктом
господарювання показників у рядку 07
Декларацій "Сума амортизаційних
відрахувань" (том 2 а.с. 141-189).

Крім іншого, актом перевірки
зафіксовано порушення п. 44.1 ст. 44, п. 138.2,
п. 138.5 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України, в результаті чого ТОВ "Фабрика
Класум" безпідставно віднесено до
складу витрат вартість отриманих
послуг по первинних документах, згідно
яких немає можливості визначити, що за
послуги були надані та яким чином вони
пов'язані з господарською діяльністю
підприємства по таких контрагентах:
ТОВ "Реванш", ТОВ "САВ-Транс", ПП
"ОСОБА_6", ТОВ "МК Медіа", ТПП м. Вінниця,
ТОВ "Медіа Дім "РІА", ІА "Мир квартир".

Щодо господарських відносин позивача з
ТОВ "Реванш".

У акті перевірки контролюючий орган
акцентує увагу на тому, що у актах
виконаних робіт неможливо визначити,
які саме транспортні послуги
надавались та як вони пов'язані з
діяльністю позивача.

Суд вважає такі доводи відповідача
необґрунтованими та зазначає наступне.

Встановлено, що між позивачем
(Замовник) та ТОВ "Реванш" (Виконавець)
були укладені договори про перевезення
вантажів від 1 лютого 2011 р. та 1 лютого 2012
р. (том 1 а.с. 143-146).

Пунктами 1, 2, 8 розділу І даних Договорів
встановлено, що Виконавець надає
Замовнику автомобіль, придатний для
перевезення лісу-кругляка. Автомобіль
має бути у належному стані (мати
пристрої для перевезення
лісу-кругляка, пальне і т.д.) Виконавець
має забезпечувати перевезення
лісу-кругляка відповідно до заявки
Замовника. Автотранспорт повинен
перевозити: лісопродукцію
тв.лист.порід (дуб) - мінімальна норма
14-15 м; лісопродукцію м.л. порід (вільха) -
мінімальна норма 14-16 м3.

Згідно розділу ІІІ Договорів,
розрахунки за надані автопослуги
проводяться на підставі оформлених
товарно-транспортних накладних на
перевезення вантажів.

Позивачем на підтвердження виконання
умов Договорів, укладених з ТОВ "Реванш"
надано податкові накладні, акти здачі -
прийняття робіт, товарно-транспортні
накладні (том 1 а.с. 147-250, том 2 а.с. 1-13).

Аналізуючи вище наведені норми
законодавства та надаючи оцінку
первинним документам, які
підтверджують надання транспортних
послуг ТОВ "Реванш", суд дійшов
висновку, що податкові накладні та акти
здачі - прийняття робіт в силу Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" (в
редакції, чинній на час існування
спірних правовідносин) та Положення
№168/704 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), є
первинними документами, та мають всі
необхідні встановлені законом
обов'язкові реквізити.

Вказані накладні містять найменування
продавця та покупця, підписи
уповноважених представників сторін та
відбитки печаток товариств та дають
змогу визначити, які саме послуги
надавались, за якою ціною, між якими
контрагентами.

Із актів здачі-прийняття робіт чітко
прослідковується зміст господарської
операції, зазначено кілометраж,
вартість послуг, а товарно-транспортні
накладні підтверджують кілометраж,
зазначений у актах.

Докази того, що дані документи не мають
юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними
відповідачем суду не надано.

Встановлені обставини в їх сукупності
свідчать про товарність здійснення
господарських операцій між ТОВ
"Фабрика Класум" у ТОВ Реванш".

У свою чергу, необхідність отримання
транспортних послуг прямо пов'язано з
господарською діяльністю позивача,
оскільки останній не має можливості
перевозити ліс-кругляк, який
використовує.

Як свідчать матеріали справи, на
балансі ТОВ "Фабрика Класум"
обліковуються транспортні засоби ISUZU,
TATA, HYUNDAI (а.с. 49-51), які не призначені для
перевезення лісу-кругляка. У свою
чергу, представниками позивача надано
до матеріалів справи копії подорожніх
листів, які підтверджують перевезення
даними транспортними засобами
малогабаритних товарів (дошок, шпону,
та ін.) (том 3 а.с. 52-62)

Щодо господарських відносин позивача з
ФОП ОСОБА_6 та ТОВ "САВ-Транс".

У акті перевірки контролюючий орган
зазначає, що згідно наданих актів
виконаних робіт неможливо встановити,
які саме транспортні послуги
надавались та як вони пов'язанані з
діяльністю ТОВ "Фабрика Класум".

Однак, з такими висновками відповідача
не можна погодитись з огляду на
наступне.

У ході судового розгляду справи
з'ясовано, що з метою безперебійного та
своєчасного виконання виробничих
завдань ТОВ "Фабрика Класум" забезпечує
доставку робітників до місця роботи і з
роботи.

Так, 1 квітня 2011 р. між ТОВ "Фабрика
Класум" (Замовник) та ТОВ "САВ-Транс"
(Перевізник) укладено договір про
перевезення пасажирів автомобільним
транспортом (том 2 а.с. 14).

1 січня 2012 р. позивачем (Замовник) був
укладений договір про перевезення
пасажирів автомобільним транспортом з
ФОП ОСОБА_6 (Перевізник) (том 2 а.с. 21)

Згідно з п. 1.1., 1.2 даних Договорів,
Перевізник надає Замовнику автобуси,
відповідним чином укомплектовані, для
перевезення працівників підприємства
по маршруту: м. Житомир-с. Тетерівка-м.
Житомир. Замовник погоджує з
Перевізником визначені маршрути руху,
а Перевізник неухильно їх
дотримується. Замовник надає
перевізнику у письмовому вигляді
затверджений погоджений графік руху та
інформацію про шлях автобусів.

На підтвердження виконання умов
укладених договорів з ТОВ "САВ-Транс",
та ФОП ОСОБА_6 позивачем надані акти
виконаних робіт та податкові накладні
(том 2 а.с. 15-20, 22-33)

Аналізуючи вище наведені норми
законодавства та надаючи оцінку
первинним документам, які
підтверджують надання послуг з
перевезення пасажирів ТОВ "САВ-Транс",
та ФОП ОСОБА_6, суд дійшов висновку, що
податкові накладні та акти виконаних
робіт в силу Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (в редакції, чинній
на час існування спірних
правовідносин) та Положення №168/704 (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин), є первинними
документами, та мають всі необхідні
встановлені законом обов'язкові
реквізити.

Вказані первинні документи містять
найменування сторін, опис наданих
послуг (зміст господарської операції),
період, протягом якого надавались
послуги, підписи уповноважених
представників сторін та відбитки
печаток учасників господарських
відносин та дають змогу визначити за
якою ціною, між якими контрагентами
відбувались господарські відносини.

Докази того, що дані документи не мають
юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними
відповідачем суду не надано.

Встановлені обставини в їх сукупності
свідчать про товарність здійснення
господарських операцій між ТОВ
"Фабрика Класум" та ТОВ "САВ-Транс", ФОП
ОСОБА_6

У свою чергу, необхідність отримання
послуг з перевезення пасажирів послуг
прямо пов'язано з господарською
діяльністю позивача.

Щодо господарських відносин позивача з
ТОВ "Інформаційне агентство "Мир
Квартир", ТОВ "МК Медіа" та ТОВ "Медіа Дім
"Ріа".

У акті перевірки контролюючий орган
зазначає, що згідно наданих актів
неможливо встановити, які саме
рекламні послуги надавались
контрагентами та як вони пов'язанані з
діяльністю ТОВ "Фабрика Класум".

Суд не погоджується з висновками
контролюючого органу та зазначає
наступне.

Згідно податкової накладної та акту
виконаних робіт ТОВ "Інформаційне
агентство "Мир Квартир" (том 2 а.с. 36, 37)
надано рекламні послуги ТОВ "Фабрика
Класум", а саме: виготовило буклети.
Реальність даної господарської
операції підтверджується долученими
до матеріалів справи копій буклетів
(том 2 а.с. 38, 39)

1 грудня 2010 р. між ТОВ "Фабрика Класум"
(Рекламодавець) та ТОВ "МК Медіа"
(Виконавець) укладено договір про
організацію рекламної компанії №
01/12/10-3 (том 2 а.с. 40-45).

Згідно п. 1.1 даного Договору, Виконавець
за завданням і за рахунок Рекламодавця
надає послуги по розміщенню рекламних
матеріалів Рекламодавця (у формі
блоків, повідомлень, статей, вкладень у
вигляді буклетів, листівок, календарів,
тощо) в друкованих засобах масової
інформації - газетах "Мир квартир",
та/або "ДомаДачи", та/або "Аренда
квартир", та/або "Business RAELTY", далі за
текстом друковані ЗМІ, та в інших ЗМІ за
погодженням Сторін, на умовах, які
вказані в Додатках до Договору.

Як свідчать матеріали справи, у
перевіреному періоді ТОВ "МК Медіа"
було виготовлено та розміщено в газеті
"Мир квартир" № 49 вкладку-календар (том 2
а.с. 51)

Виконання умов Договору також
підтверджується податковими
накладними (том 2 а.с. 46-49) та актом
здачі-прийняття робіт (том 2 а.с. 50), у
якому чітко зазначено"Рекламні послуги
в газеті "Мир квартир" № 49
(кладка-календар виготовлення і
розміщення)".

29 березня 2012 р. ТОВ "Фабрика Класум"
(Замовник) уклало договір з ТОВ "Медіа
Дім "Ріа" (Виконавець) про надання
рекламних послуг № 31106292/30 (том 2 а.с. 52),
відповідно до предмету якого
Виконавець надає Замовнику послуги
щодо виготовлення (при потребі) та
публікації (трансляції) реклами, об'яв,
прайс-рядків, радіороликів, тощо,
згідно наданих Замовником матеріалів,
у друкованих засобах масової
інформації, на радіо, в Інтернеті,
засобами зовнішньої реклами.

На виконання умов даного Договору, ТОВ
"Медіа Дім "Ріа" у газеті "20 хвилин" було
розміщено статтю про діяльність ТОВ
"Фабрика Класум" (том 2 а.с. 55)

Також, у матеріалах справи містяться
податкова накладна та акт
здачі-прийняття робіт (том 2 а.с. 53, 54), що
підтверджують надання
рекламно-інформаційних послуг,
визначених Договором № 31106292/30 від 29
березня 2012 р.

Аналізуючи вище наведені норми
законодавства та надаючи оцінку
первинним документам, які
підтверджують надання рекламних
послуг ТОВ "Інформаційне агенство "Мир
Квартир", ТОВ "МК Медіа" та ТОВ "Медіа Дім
"Ріа", суд дійшов висновку, що податкові
накладні та акти виконаних робіт в силу
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
(в редакції, чинній на час існування
спірних правовідносин) та Положення
№168/704 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), є
первинними документами, та мають всі
необхідні встановлені законом
обов'язкові реквізити.

Вказані первинні документи містять
найменування сторін, опис наданих
послуг (зміст господарської операції),
підписи уповноважених представників
сторін та відбитки печаток учасників
господарських відносин та дають змогу
визначити, які саме послуги були
надані, за якою ціною, між якими
контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають
юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними
відповідачем суду не надано.

Встановлені обставини в їх сукупності
свідчать про товарність здійснення
господарських операцій між ТОВ
"Фабрика Класум" та ТОВ "Інформаційне
агентство "Мир Квартир", ТОВ "МК Медіа"
та ТОВ "Медіа Дім "Ріа".

У свою чергу, ТОВ "Фабрика Класум"
придбавались рекламні послуги з метою
популяризації власної продукції,
залучення додаткових покупців та
збільшення реалізації власної
продукції, а тому доводи відповідача
про не пов'язаність отриманих послуг
від ТОВ "Інформаційне агентство "Мир
Квартир", ТОВ "МК Медіа" та ТОВ "Медіа Дім
"Ріа" з господарською діяльністю
позивача є безпідставними.

Також, у акті перевірки контролюючий
орган зазначає, що по ТПП м. Вінниця
надано акт виконаних робіт, в якому
зазначено "Участь у виставці", однак в
якому не вказано яка виставка, її
тематика, тощо, тому немає мможилості
визначити як вказані послуги пов'язані
з діяльністю підприємства.

Встановлено, що у перевірений період
ТОВ "Фабрика Класум" приймало участь у
виставці, організованій Вінницькою
торгово-промисловою палатою, що
підтверджується актом актом-здачі
прийняття робіт та податковою
накладною (том 2 а.с. 34, 35)

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону України
"Про торгово-промислові палати в
Україні", торгово-промислові палати
створюються з метою сприяння
розвиткові народного господарства та
національної економіки, її інтеграції
у світову господарську систему,
формуванню сучасних промислової,
фінансової і торговельної
інфраструктур, створенню сприятливих
умов для підприємницької діяльності,
всебічному розвиткові усіх видів
підприємництва, не заборонених
законодавством України,
науково-технічних і торговельних
зв'язків між українськими підприємцями
та підприємцями зарубіжних країн.
Завданнями торгово-промислових палат
є: сприяння розвиткові
зовнішньоекономічних зв'язків,
експорту українських товарів і послуг,
подання практичної допомоги
підприємцям у проведенні
торговельно-економічних операцій на
внутрішньому та зовнішньому ринках,
освоєнні нових форм співробітництва;
представлення інтересів членів палати
з питань господарської діяльності як в
Україні, так і за її межами; організація
взаємодії між суб'єктами
підприємницької діяльності,
координація їх взаємовідносин з
державою в особі її органів; участь в
організації в Україні та за кордоном
професійного навчання і стажування
фахівців - громадян України з питань
підприємництва, розвитку конкуренції,
а також у розробленні та реалізації
державних і міждержавних програм у цій
галузі; надання
довідково-інформаційних послуг,
основних відомостей, що не є
комерційною таємницею, про діяльність
українських підприємців і підприємців
зарубіжних країн згідно з національним
законодавством, сприяння поширенню,
зокрема через засоби масової
інформації, знань про економіку і
науково-технічні досягнення,
законодавство, звичаї та правила
торгівлі в Україні і зарубіжних
країнах, можливості
зовнішньоекономічного
співробітництва українських
підприємців; сприяння в організації
інфраструктури інформаційного
обслуговування підприємництва;
надання послуг для здійснення
комерційної діяльності іноземним
фірмам та організаціям; встановлення і
розвиток зв'язків з іноземними
підприємцями, а також організаціями, що
об'єднують або представляють їх, участь
у роботі міжнародних неурядових
організацій та інших спільних
організацій; сприяння розвитку
торгових та інших чесних звичаїв у
підприємницькій діяльності, участь у
розробленні правил професійної етики у
конкуренції для різних сфер
підприємницької діяльності, галузей
економіки, спілок та об'єднань
підприємців; виконання інших завдань,
передбачених її статутом.

З огляду на викладене, суд вважає
безпідставними доводи відповідача про
те, що участь позивача у виставці,
організованою Вінницькою
торгово-промисловою палатою, не
пов'язана з господарською діяльністю
товариства.

Аналізуючи вище наведені норми
законодавства та надаючи оцінку
первинним документам, які
підтверджують участь Товариства у
виставці, суд дійшов висновку, що
податкова накладна та акт
здачі-прийняття робіт в силу Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" (в
редакції, чинній на час існування
спірних правовідносин) та Положення
№168/704 (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин), є
первинними документами, та мають всі
необхідні встановлені законом
обов'язкові реквізити.

Вказані первинні документи містять
найменування сторін, опис наданих
послуг (зміст господарської операції),
підписи уповноважених представників
сторін та відбитки печаток учасників
господарських відносин та дають змогу
визначити, які саме послуги були
надані, за якою ціною, між якими
контрагентами.

Докази того, що дані документи не мають
юридичної сили або визнані в
установленому порядку недійсними
відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про правомірність включення
ТОВ "Фабрика Класум" до складу витрат
вартості отриманих послуг по ТОВ
"Реванш", ТОВ "САВ-Транс", ПП "ОСОБА_6",
ТОВ "МК Медіа", ТПП м. Вінниця, ТОВ "Медіа
Дім "РІА", ІА "Мир квартир".

Підставою для донарахування грошових
зобов'язань із податку на додану
вартість, став висновок контролюючого
органу про безпідставне віднесення
позивачем до складу податкового
кредиту:

- сум податку на додану вартість з
придбання основних засобів та
товарно-матеріальних цінностей на
загальну суму 12052,00 грн, які отримано у
перевіреному періоді від осіб, які
мають певні ознаки фіктивності та в
ланцюгах постачання яких не
підтверджено походження товару та
реальність здійснення господарської
діяльності, а саме: 4099,00 грн - ПДВ з
придбаного у МПП "К.В.Ком" шпону, 1077,00 грн
- ПДВ з придбаного у ТОВ "Медіа-Трейд"
комп'ютера, 6876,00 грн. - ПДВ з придбаних у
ТОВ "Асті-Ко" пиломатеріалів та дошки;

- сум податку на додану вартість по
операціях, по яких в ході перевірки
платником не доведено пов'язаності їх з
господарською діяльністю та по
податкових накладних, які оформлені
неналежним чином, а саме: по ТОВ
"Реванш", ТОВ "САВ-Транс", ТОВ "Кристал",
ТОВ МК "Медіа", ТПП м. Вінниця, ТОВ "Медіа
Дім "Ріа", ІА "Мир квартир".

Суд не погоджується з такими
висновками податкового органу з огляду
на наступне.

Підпунктом 14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України
встановлено, що податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу

Згідно із п. 198.1, 198.2 статті 198 ПК України,
Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Отже, формування податкового кредиту з
ПДВ платником податків обумовлено
фактичним здійсненням операцій з
придбання товарів, робіт (послуг), для
подальшого використання в
оподатковуваних операціях в межах
господарської діяльності платника
податку, і реалізується за наявності в
платника належно оформлених
підтверджуючих проведення
господарських операцій первинних
документів та в обов'язковому порядку
податкових накладних.

Податковий кредит по отриманих
позивачем від МПП "К.В.Ком", ТОВ
"Медіа-Трейд", ТОВ "Асті-Ко", ТОВ "Реванш",
ТОВ "САВ-Транс", ТОВ "Кристал" (податкова
накладна № 9 від 10.10.2011, видаткова
накладна № РН-0000106 від 11.10.2011, том 3 а.с.
127,128), ТОВ МК "Медіа", ТПП м. Вінниця, ТОВ
"Медіа Дім "Ріа", ІА "Мир квартир"
товарно-матеріальних цінностях і
виконаних роботах повністю
підтверджено відповідними податковими
накладними.

Судом встановлено, що податкові
накладні, виписані переліченими
контрагентами для ТОВ "Фабрика Класум"
містять всі необхідні обов'язкові
реквізити.

Статтею 67 Господарського кодексу
України передбачено, що відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями, громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.
Підприємства вільні у виборі предмета
договору, визначенні зобов'язань, інших
умов господарських взаємовідносин, що
не суперечать законодавству України.

З огляду на реальний характер операцій,
можливі порушення МПП "К.В.Ком", ТОВ
"Медіа-Трейд", ТОВ "Асті-Ко" податкової
дисципліни та правил здійснення
господарської діяльності (зафіксовані
актами перевірок) не можуть бути
підставою для позбавлення
добросовісного платника податків ТОВ
"Фабрика Класум" права на податковий
кредит з податку на додану вартість.

Також, у ході судового розгляду справи
встановлено, що придбані товари та
послуги у ТОВ "Реванш", ТОВ "САВ-Транс",
ТОВ "Кристал", ТОВ МК "Медіа", ТПП м.
Вінниця, ТОВ "Медіа Дім "Ріа", ІА "Мир
квартир" безпосередньо пов'язані з
господарською діяльністю позивача.

Таким чином, дії ТОВ "Фабрика Класум" як
платника податку свідчать про його
добросовісність, а вчинені ним
господарські операції з переліченими
контрагентами не викликають сумніву в
їх реальності та відповідності
дійсному економічному змісту.

Судом встановлено достовірність
підтвердження фактичності здійснення
господарських операцій, сплати податку
на додану вартість та його сум, а отже і
правомірність віднесення позивачем
сум податку, сплаченого МПП "К.В.Ком",
ТОВ "Медіа-Трейд", ТОВ "Асті-Ко", ТОВ
"Реванш", ТОВ "САВ-Транс", ТОВ "Кристал",
ТОВ МК "Медіа", ТПП м. Вінниця, ТОВ "Медіа
Дім "Ріа", ІА "Мир квартир" у зв'язку з
придбанням товару та виконаних робіт
до складу податкового кредиту у
перевіреному періоді.

Суд звертає увагу, що у рішенні
Європейського суду з прав людини від
22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти
Болгарії" (заява № 3991/03) зазначено, що у
разі якщо національні органи за
відсутності будь-яких вказівок на
безпосередню участь фізичної або
юридичної особи у зловживанні,
пов'язаним зі сплатою ПДВ, який
нараховується у ланцюгу поставок, або
будь-яких вказівок на обізнаність про
таке порушення, все ж таки застосовують
негативні наслідки до отримувача
оподатковуваної ПДВ поставки, який
повністю виконав свої зобов'язання, за
дії або бездіяльність постачальника,
який перебував поза межами контролю
отримувача і у відношенні якого у нього
не було засобів перевірки та
забезпечення його виконання, то такі
владні органи порушують справедливий
баланс, який має підтримуватися між
вимогами суспільних інтересів та
вимогами захисту права власності.

Таким чином, результати перевірок
контрагентів позивача, контрагентів
контрагента, наявність та/або
відсутність контрагента за
зареєстрованим місцезнаходженням,
відсутність необхідних умов для
ведення господарської діяльності,
відсутність власних основних фондів,
складських приміщень, транспортних
засобів, наявність або відсутність
порушених кримінальних справ,
пояснення осіб не можуть впливати на
право позивача щодо формування складу
витрат операційної діяльності та
податкового кредиту, оскільки наявними
у справі доказами підтверджуються
обставини щодо фактичного виконання
спірних господарських операцій.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд відзначає, що відповідачем не
надано жодних доказів на підтвердження
правомірності прийнятих рішень.

За наведених обставин суд дійшов
висновку, що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення Житомирської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області від 8
січня 2014 р. № , № та №
не ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, а також суперечать
встановленим у справі обставинам, а
тому підлягають визнанню
протиправними, що є правовою підставою
для задоволення позовних вимог у цій
частині.

Керуючись статтями 86, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Житомирської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 8 січня 2014 р. № , №
та № .

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Р.М.Шимонович

Повний текст постанови виготовлено: 27
серпня 2014 р.