Справа № 824/2741/14-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 р. м.
Чернівці Справа №
824/2741/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання
Жураковської Ю.М.,

сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Коубіш А.П.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Кіцманської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області

про скасування рішення.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- позивач) звернулася до суду із
вказаним адміністративним позовом, в
якому просить скасувати рішення
Кіцманської об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернівецькій
області (далі - відповідач)
№000003/26-06-22/НОМЕР_1 про застосування
фінансових санкцій від 10.04.2014 р.

В обґрунтування вказувала, що спірне
рішення прийнято на підставі
матеріалів перевірки Заставнівського
РВ УМВС, а тому при прийнятті рішення
про застосування фінансових санкцій
відповідач не звернув уваги на те, що
вказана адміністративна справа
стосується притягнення до
відповідальності ОСОБА_4, який у
трудових чи цивільно-правових
стосунках із позивачкою не перебуває.
Оскільки контролюючим органом
перевірку позивачки щодо даного факту
проведено не було, відтак ОСОБА_1 не
може нести відповідальність за дії
особи, яка не є її працівником або
уповноваженою особою, а є самостійним
суб'єктом підприємницької діяльності.

В судовому засіданні позивач, а також
його представник позов підтримали
повністю та посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві, просили суд
задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем до суду подано письмові
заперечення проти позову, відповідно
до яких, вважає позовні вимоги
необґрунтованими та просить суд у
задоволенні позову відмовити повністю.
Зазначав, що за результатами розгляду
матеріалів перевірки проведеної
Заставнівським РВ УМВС, винесено
рішення від 10.06.2014 р., яким до позивачки
застосовано фінансову санкцію у
розмірі 6800,00 грн. за продаж тютюнових
виробів особі, яка не досягла 18 років.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надати
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

В судових засіданнях 29.09.2014 р. та 08.10.2014
р., за ініціативою суду, було допитано
як свідка ОСОБА_4 та дільничного
інспектора Заставнівського РВ УМВС
України в Чернівецькій області ОСОБА_5
з питань реалізації тютюнових виробів
неповнолітньому ОСОБА_6

Вислухавши пояснення представників
сторін, покази свідків, дослідивши
матеріали справи судом встановлено
наступне.

ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1)
зареєстрована 16.06.2010 р. Заставнівською
районною адміністрацією Чернівецької
області як фізична особа - підприємець
(а.с. 10, 15).

27.06.2013 р. позивачка отримала ліцензію
серії НОМЕР_2 на право здійснення
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами з 05.07.2013 р. по 05.07.2014 р. (а.с. 37).
Згідно вказаної ліцензії місце
торгівлі визначено за адресою АДРЕСА_2,
магазин-бар.

Згідно договору оренди об'єкта
нерухомості № 9 від 31.12.2011 р. укладеного
між Заставнівською райспоживспілкою
та позивачкою, а також акту приймання -
передачі в оренду об'єкту нерухомого
майна від 31.12.2011 р., остання прийняла у
тимчасове платне користування
приміщення магазину в АДРЕСА_2
загальною площею 272,2 кв.м, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 21-22,
23).

01.01.2014 р. позивачка передала безоплатно
в суборенду половину приміщення
магазину в АДРЕСА_2 своєму чоловікові
ОСОБА_4 для здійснення торгівлі
продовольчими та непродовольчими
товарами терміном на 1 рік, який
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності 21.04.2008 р.
(а.с. 9, 24).

12.04.2014 р. співробітниками
Заставнівського РВ УМВС України в
Чернівецькій області встановлено факт
реалізації в приміщенні магазину в
АДРЕСА_2 ОСОБА_4 тютюнових виробів (одну
пачку сигарет «Прилуки» за ціною 4,50
грн.) неповнолітньому ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, прожив. АДРЕСА_2, про що
12.04.2014 р. складено протокол серії
ЧВ № 005171 про адміністративне
правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП (а.с.
30).

Розглянувши адміністративні матеріали
відносно гр-на ОСОБА_4, 19.05.2014 р.
адміністративна комісія при
виконавчому комітеті Малокучурівськї
сільської ради винесла постанову №
3/14-АК, якою визнала ОСОБА_4 винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156
КУпАП та наклала на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 105).

29.05.2014 р. ОСОБА_4 сплачено накладений на
нього штраф у розмірі 340,00 грн., що
підтверджується матеріалами справи
(а.с. 8).

Дослідженням протоколу № 3/14-АК від
19.05.2014 р. засідання адміністративної
комісії при виконавчому комітеті
Малокучурівської сільської ради
встановлено, що ОСОБА_4 надано комісії
наступні пояснення: працюючи продавцем
в магазині в АДРЕСА_2 він продав дві
пачки сигарет «Прилуки»
неповнолітньому, знаючи, що той не
досяг 18-ти років (а.с. 104).

В судовому засіданні представник
відповідача вказував, що копію
адміністративного матеріалу за ч. 2 ст.
156 КУпАП відносно ОСОБА_4,
Заставнівським РВ УМВС України в
Чернівецькій області направлено в
Головне управління Міндоходів у
Чернівецькій області для вжиття
заходів реагування.

За результатами розгляду
адміністративного матеріалу, Головним
управлінням Міндоходів у Чернівецькій
області прийнято розпорядження № 270 - р
від 26.05.2014 р. про анулювання ліцензії на
право роздрібної торгівлі тютюновими
виробами НОМЕР_2 від 27.06.2013 р.,
реєстраційний номер 54 терміном
дії з 05.07.2013 р. до 05.07.2014 р. суб'єкту
господарювання: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1,
юридична адреса: АДРЕСА_1; адреса місця
торгівлі: АДРЕСА_2) у зв'язку із
встановленням факту реалізації
тютюнових виробів особам, які не
досягли 18-ти років (а.с. 48).

Як повідомила в судовому засіданні
позивачка, вказане розпорядження про
анулювання ліцензії на право
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами нею не оскаржувалось,
натомість 04.07.2014 р. отримано ліцензію
серії НОМЕР_3 на право здійснення
роздрібної торгівлі тютюновими
виробами терміном дії з 05.07.2014 р. по
05.07.2015 р. (а.с. 77).

Також судом встановлено, що 27.05.2014 р.
Головне управління Міндоходів у
Чернівецькій області направило на
адресу Кіцманської ОДПІ матеріали
Заставнівського РВ УМВС України в
Чернівецькій області щодо приватного
підприємця ОСОБА_1 для прийняття
рішення про застосування фінансових
санкцій за порушення вимог ст. 15 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів».

За результатами розгляду матеріалів
Заставнівського РВ УМВС України в
Чернівецькій області, 10.06.2014 р.
Кіцманською ОДПІ прийнято рішення №
000003/24-06-22/НОМЕР_1, з урахуванням листа
про внесення змін до рішення від 07.07.2014
р. № 2644/9/24-06/22, про застосування до
позивачки штрафних санкцій в сумі 6800,00
грн. за продаж алкогольних напоїв
особі, яка не досягла 18 років (а.с. 51, 79).

Дане рішення отримано позивачкою 12.06.2014
р., що підтверджується матеріалами
справи та не заперечувалося сторонами
в судовому засіданні (а.с. 49,50, 51, 52)

Не погоджуючись з прийнятим
відповідачем рішенням про
застосування штрафних санкцій,
позивачка оскаржила його до суду.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти позову,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
в задоволенні адміністративного
позову слід відмовити повністю, з
огляду на таке.

Основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначаються
Законом України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон №
481/95-ВР).

Відповідно до ст. 1 цього Закону
роздрібна торгівля - діяльність по
продажу товарів безпосередньо
громадянам та іншим кінцевим
споживачам для їх особистого
некомерційного використання незалежно
від форми розрахунків, у тому числі на
розлив у ресторанах, кафе, барах, інших
суб'єктах господарювання громадського
харчування.

Частиною 11 ст. 15 Закону № 481/95-ВР
встановлено, що роздрібна торгівля
алкогольними напоями (крім столових
вин) або тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензій.

Згідно з приписами ч. 17 ст. 15 Закону №
481/95-ВР ліцензії на право роздрібної
торгівлі алкогольними напоями і
тютюновими виробами видаються
уповноваженими Кабінетом Міністрів
України органами виконавчої влади в
містах, районах, районах у містах Києві
та Севастополі за місцем торгівлі
суб'єкта господарювання терміном на
один рік і підлягають обов'язковій
реєстрації в органі державної
податкової служби, а у сільській
місцевості - і в органах місцевого
самоврядування за місцем торгівлі
суб'єкта господарювання.

Контроль за дотриманням норм цього
Закону здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами
України (ч. 1 ст. 16 Закону
№ 481/95-ВР).

Відповідно до п. 2 ст. 15-3 Закону № 481/95-ВР
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років.

Судовим розглядом встановлено, що
12.04.2014 р. співробітниками
Заставнівського РВ УМВС України в
Чернівецькій області виявлено факт
реалізації в приміщенні магазину в
АДРЕСА_2, яке орендується
позивачкою, ОСОБА_4 тютюнових виробів
(одну пачку сигарет «Прилуки» за ціною
4,50 грн.) неповнолітньому ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, прожив. АДРЕСА_2, про
що складено протокол серії ЧВ №
005171 про адміністративне
правопорушення за ч. 2 ст. 156 КУпАП на
ОСОБА_4

В ході перевірки було відібрано
пояснення у ОСОБА_6 в присутності його
матері ОСОБА_7, згідно яких, 12.04.2014 р.
приблизно о 11 год. 15 хв. вона дала йому
кошти в сумі 50 грн. та попросила його,
щоб той пішов до магазину в АДРЕСА_2 та
купив хліба і сигарети. Останній пішов
в центр АДРЕСА_2 у магазин, де продавцем
працював чоловік на ім'я ОСОБА_4.
Вказував, що дав гроші та сказав, щоб
той продав йому 4 хліба та пачку сигарет
для вітчима ОСОБА_8 Продавець ОСОБА_4
продав йому 4 хліба та одну пачку
сигарет марки «Прилуки». При цьому
продавець не запитав його, скільки йому
років (а.с. 109).

Із змісту пояснень ОСОБА_7 вбачається,
що вона проживає разом із своїм
співмешканцем ОСОБА_8 та неповнолітнім
сином ОСОБА_6. 12.04.2014 р. близько 11:15 год.
вона дала ОСОБА_6 гроші в сумі 50 грн. та
попросила, щоб він пішов до сільського
магазину та купив сигарети і хліба.
Через деякий час, ОСОБА_6 повернувся
додому та придбав 4 хліба і одну пачку
сигарет «Прилуки», на якій записана
вартість 4,50 грн. (а.с. 41).

З письмових пояснень ОСОБА_8
встановлено, що останній проживає
разом із співмешканкою ОСОБА_7 та
дитиною ОСОБА_6 (2002 р. н.). 12.04.2014 р. біля
11:15 год. його співмешканка дала синові
гроші в сумі 50 грн., щоб останній пішов
до магазину і купив хліб і пачку
сигарет «Прилуки червоні», які
коштують 4,50 грн. Також ним було
розпаковано та викурено одну сигарету
із придбаної пачки (а.с. 40).

Дослідженням протоколу про
адміністративне правопорушення
встановлено, що в графі пояснення
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_4 власноручно зазначив, що 12.04.2014
р. близько 11 год. він продав дві пачки
цигарок ОСОБА_6 2002 р.н., тому що
зателефонував його батько.

Дослідженням письмових доказів, а саме
ОСОБА_4 встановлено, що він будучи
приватним підприємцем та працюючи
продавцем в магазині в АДРЕСА_2 12.04.2014 р.
приблизно о 11 год. 15 хв. знаходився в
магазині. В цей час до нього в магазин
зайшов неповнолітній син ОСОБА_7 -
ОСОБА_6, який дав йому гроші в сумі 50 грн.
та попросив продати 4 буханки хліба, 2
пачки сигарет «Прилуки» та морозиво. В
подальшому, ОСОБА_4 продав вказаному
неповнолітньому ОСОБА_6 дві пачки
сигарет «Прилуки» знаючи, що він не
досяг 18-річного віку. Вину свою визнав,
в скоєному розкаявся.

Будучи допитаний як свідок в судовому
засіданні ОСОБА_4 показав, що перебуває
в зареєстрованому шлюбі з позивачкою
ОСОБА_1 та разом з дружиною (позивачкою)
здійснюють підприємницьку діяльність
з реалізації товарів, в т.ч. підакцизних
виробів в магазині, розташованому по
АДРЕСА_2.

Як вказав свідок ОСОБА_4, за усною
домовленістю з позивачкою, 12.04.2014 р. він
здійснював в магазині реалізацію
товарів належних позивачці. Цього дня,
приблизно о 11:15 год. він в
приміщенні магазину в АДРЕСА_2
реалізував тютюнові вироби, а саме
одну пачку сигарет "Прилуки"
неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який проживає в АДРЕСА_2.

Також свідок ОСОБА_4 показав, що
сигарети, які були продані
неповнолітньому ОСОБА_6
належали позивачці, а кошти від їх
реалізації передані в касу позивачки,
яка є суб'єктом підприємницької
діяльності.

Крім того, свідок ОСОБА_4 показав, що
операцію пов'язану із продажем
неповнолітньому тютюнових виробів
через РРО не проводив.

Окрім того, свідок ОСОБА_4 не
заперечував обставини щодо реалізації
тютюнових виробів неповнолітньому
ОСОБА_6, які викладені в протоколі про
притягнення його до адміністративної
відповідальності та письмових
поясненнях відібраних у нього від
12.04.2014 р. При цьому, пояснив, що
постанову у справі про адміністративне
правопорушення від 19.05.2014 р. про
визнання його винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та
накладення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу у розмірі
340,00 грн. ним не оскаржувалась, сума
штрафу сплачена.

Свідок ОСОБА_5 показав, що він спільно
із старшим дільничним Заставнівського
РВ УМВС України в Чернівецькій області
ОСОБА_10 проводив
оперативно-профілактичну операцію
«Візит», в ході якої виявили, що в
магазині в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 реалізовано
неповнолітньому гр. ОСОБА_6 одну пачку
сигарет про, що було складено
відповідний протокол та відібрані
пояснення. Також вказував, що старший
дільничний інспектор міліції ОСОБА_10
звільнився із Заставнівського РВ УМВС
України в Чернівецькій області та
вибув за межі України (а.с. 99-100).

До суб'єктів підприємницької
діяльності згідно ч. 1 ст. 17 Закону №
481/95-ВР за порушення норм цього Закону
щодо виробництва і торгівлі спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, спиртом
етиловим ректифікованим виноградним,
спиртом етиловим ректифікованим
плодовим, спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством. Згідно
ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі порушення вимог статті 15-3 цього
Закону - 6800 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону № 481/95-ВР
рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою цієї
статті, приймаються органами державної
податкової служби та/або органом, який
видав ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції визначеної
законами України.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4
(а.с. 40).

Відповідно до ст. 31 Цивільного кодексу
України малолітня особа це особа, яка
не досягла чотирнадцяти років.

Таким чином, на момент реалізації
тютюнових виробів ОСОБА_6 не
виповнилось 18 років, тобто він є
малолітньою особою.

Враховуючи наведені вище норми права, а
також встановлені судом обставини
справи, суд вважає, що відповідач
правомірно застосував до позивачки
фінансову санкцію в розмірі 6800,00 грн.,
відтак підстав для задоволення позову
немає.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією або законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, які
повинні дотримуватися суб'єкти владних
повноважень при реалізації
дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судовим розглядом не встановлено
порушення відповідачем зазначених
критеріїв при винесенні оскаржуваного
рішення, а тому воно не підлягає
скасуванню.

Разом з тим, стосовно форми прийнятого
рішення суд зазначає наступне.

З 01.01.2011 р. (від часу набрання чинності
Податковим кодексом України) у
контролюючих органів в розумінні
Податкового кодексу України відсутні
повноваження щодо прийняття інших
рішень, крім податкових
повідомлень-рішень, якими можуть бути
визначені грошові зобов'язання.

Проте окремі дефекти форми рішення
контролюючого органу не повинні
сприйматися як безумовні підстави для
висновку щодо протиправності спірного
рішення і, як наслідок, про його
скасування.

Якщо спірне рішення прийняте
контролюючим органом у межах своєї
компетенції та з його змісту можна
чітко встановити зміст цього рішення
(зокрема, порушення законодавства, за
які застосовуються відповідні санкції,
та розмір останніх), таке рішення може
бути визнане правомірним навіть у разі,
коли не дотримано окремих елементів
форми спірного рішення.

У такому разі рішення контролюючого
органу про застосування фінансових
санкцій за порушення вимог
законодавства з регулювання обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, прийняте не за
формою, передбаченою для податкових
повідомлень-рішень, варто розцінювати
як податкове повідомлення-рішення з
окремими дефектами, які не змінюють
суті спірного рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що хоча спірне
рішення прийняте відповідачем з
окремими дефектами, проте вказана
обставина ніяким чином не впливає на
правомірність прийнятого рішення,
оскільки санкція передбачена ст. 17
Закону № 481/95-ВР передбачає саме
за факт реалізації тютюнових виробів
неповнолітній особі, що встановлено
судом.

Відповідно до положень, закріплених ст.
11 КАС України, розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В судовому засіданні відповідач довів
правомірність прийняття оскаржуваного
рішення.

При цьому, суд не бере до уваги доводи
позивачки та її представника щодо
розбіжностей в кількості проданих
неповнолітньому ОСОБА_6 пачок сигарет,
оскільки вказана обставина не
спростовую факт продажу
неповнолітньому тютюнових виробів.
Крім того, суд зазначає, що санкція
передбачена ст. 17 Закону № 481/95-ВР
встановлює відповідальність за факт
продажу неповнолітній особі тютюнових
виробів, а не кількість проданих пачок
сигарет неповнолітньому.

Частиною 3 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI
(далі - Закон № 3674-VI) визначено, що під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Підпунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI
визначено, що ставка судового збору за
подання до адміністративного суду
позову майнового характеру становить 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що позивачем при
зверненні до суду сплачено судовий
збір, який становить 10% від визначеної
Законом суми за подання позову
майнового характеру у розмірі 182,70 грн.
(1218,00 грн. х 1,5) х 0,1%), що підтверджується
квитанцією № 84 від 29.08.2014 р. (а.с. 2).

У зв'язку з тим, що судове рішення
прийнято на користь відповідача та
враховуючи положення ч. 3 ст. 4 Закону №
3674-VI, суд приходить до висновку, що
решта суми судового збору в сумі 1644,30
грн. ((1218,00 грн. х 1,5) - 182,70 грн.) необхідно
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 19 та 129 Конституції України, ст. ст. 2,
70, 71, 86, 94, 158 - 163 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Державного бюджету України
судовий збір в сумі 1644,30 грн.

Порядок та строки набрання постановою
законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України,
може бути оскаржена в апеляційному
порядку до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано судом 13 жовтня 2014 р.

Суддя
В.К.
Левицький