Справа № 369/9242/13-а
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2014 р. м.
Київ К/800/47189/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Єрьоміна А.В.(головуючий);
Кравцова О.В., Цуркана М.І.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії, що
переглядається за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 10 грудня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року позивач - ОСОБА_4
(далі - позивач) звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у Києво-Святошинському районі
Київської області (далі - відповідач)
про визнання дій щодо відмови у
призначенні пенсії на пільгових умовах
протиправними та зобов'язання
відповідача призначити пенсію на
пільгових умовах, посилаючись на те, що
він має право на пенсію на пільгових
умовах за Списком № 2 згідно статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки відповідно до
записів в трудовій книжці він працював
у період з 5 травня 1982 року по 3 лютого 1997
року в ТОС «СКІВ ЛТД» за професією
випалювач фарфорових і фаянсових
виробів, що передбачена Списком № 2,
затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956
року, постановою Кабінету міністрів
України № 10 від 26 січня 1991 року,
постановою Кабінету Міністрів № 162 від
11 березня 1994 року. Відповідний
пільговий стаж підтверджено
уточнюючою довідкою від 23 листопада 2010
року, яка видана ЗАТ «СКІВ», а тому
вважає дії відповідача щодо
призначення пільгової пенсії
протиправними.

Постановою Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 10
грудня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2014
року, у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права, позивач просить оскаржувані
рішення скасувати, а адміністративний
позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
оскаржувані рішення судів та матеріали
справи в межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач працював
повний робочий день в період з 5 травня
1982 року по 6 лютого 1997 року на посаді
випалювача фарфорових та фаянсових
виробів, що підтверджується довідкою
ЗАТ «СКІВ» від 23 листопада 2010 року №
23/11/2011.

Позивач звернувся до Управління
Пенсійного фонду України у
Києво-Святошинському районі Київської
області з заявою від 3 квітня 2013 року
про призначення йому пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2 згідно
статті 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Відповідач листом від 3 липня 2013 року №
6147/07 відмовив в задоволенні зазначеної
заяви, оскільки особі, яка набула до 1
січня 1992 року необхідний стаж зі
шкідливими і важкими умовами праці, і
після цієї дати не працювала на
зазначених роботах, пенсія
призначається згідно зі статтею 100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», особі, яка до і після 1
січня 1992 року працювала на роботах з
важкими і шкідливими умовами праці,
пенсія призначається згідно із статтею
13 цього Закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши
оскаржувані рішення судів та матеріали
справи в межах доводів касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Згідно вимог статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 5
листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон
№1788-ХІІ) основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до положень п. «б» статті 13
Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах
мають право на пенсію за віком,
незалежно від місця останньої роботи,
працівники , зайняті повний робочий
день на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць чоловіки-після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 25 років, з них не менше 12 років 6
місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам.

Пунктом 20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу при
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637 встановлено, що при визначенні
права на пільгове пенсійне
забезпечення у разі відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній приймаються уточнюючі
довідки підприємств, установ,
організацій або їх правонаступників,
де працювала особа.

З наявних у матеріалах доказів
підтверджено пільговий стаж за Списком
№ 2, який становить 10 років 3 місяці 17
днів.

Згідно вимог статті 100 Закону № 1788-ХІІ
особам, які працювали до введення в дію
цього Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством; б) особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до статті 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13-14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

Відповідно до вимог п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637 у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, куди включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Згідно вимог частини першої статті 101
Закону № 1788-ХІІ органи, що призначають
пенсії, мають право вимагати
відповідні документи від підприємств,
окремих осіб, а також в необхідних
випадках перевіряти обґрунтованість
їх видачі.

Відповідно до вимог частини другої
статті 101 Закону № 1788-ХІІ підприємства
несуть матеріальну відповідальність
за шкоду, заподіяну громадянам або
державі внаслідок несвоєчасного
оформлення або подання пенсійних
документів, а також за видачу
недостовірних документів, і
відшкодовують її.

Під час проведення перевірки на ТОВ
«СКІВ ЛТД» посадовими особами ТОВ
«СКІВ ЛТД» не було надано для огляду
первинних документів з посиланням на
те, що вони не збереглись, не було
надано і документів про знищення
первинних документів, не була надана і
довідка уточнюючого характеру,
затверджена постановою Кабінету
Міністрів України від 5 липня 2006 року №
920

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Тому висновки суду про відмову в
задоволенні цього позову є
правильними, а доводи, викладені в
касаційній скарзі, зазначених
висновків не спростовують та не дають
підстав вважати судові рішення такими,
що ухвалені з порушеннями норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 10 грудня 2013 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 14 серпня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строки та в
порядку, встановленими статтями 237, 238,
23-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді :