Справа № 814/2127/14
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

15 серпня 2014 року
Справа № 814/2127/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі судді
Малих О.В., розглянувши в порядку
письмового провадження справу за

адміністративним позовом: Управління
Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області (вул. Леніна, 3, м. Снігурівка,
Миколаївська область, 57300)

до відповідача: Відділення виконавчої
дирекції фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Снігурівському
районі Миколаївської області (вул.
Леніна, 72, м. Снігурівка, Миколаївська
область, 57300)

про: визнання неправомірними дії,
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Управління Пенсійного фонду України в
Снігурівському районі Миколаївської
області (далі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом про
визнання неправомірними відмови
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Снігурівському
районі Миколаївської області прийняти
до відшкодування пенсії, виплаченої
ОСОБА_1 за період з 01.04.2014 року по 30.06.2014
року в сумі 420,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідачам не враховані
суми витрат на виплату пенсії ОСОБА_1,
який отримав травму в державі СНД і
переїхав на постійне місце проживання
в України.

Відповідач позовні вимоги не визнав, в
письмових запереченнях послався на
відсутність у позивача, як
територіального органу Пенсійного
Фонду України, повноважень на
звернення до суду із такими позовними
вимогами, заявленими до
територіального органу Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, оскільки Порядок
відшкодування витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, передбачає здійснення
відповідних розрахунків та проведення
відшкодування на централізованому
рівні - між Фондом соціального
страхування від нещасних випадків та
Пенсійним Фондом України а також у
зв'язку із відсутністю у позивача
особової справи ОСОБА_1, який отримав
каліцтво на території іншої держави
(арк. спр. 26 - 30).

Представники сторін надали клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження (арк. спр. 57, 59).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши всі матеріали справи,
оцінивши наявні докази в їх сукупності,
суд встановив наступне.

Згідно з таблицями розбіжностей до
актів щомісячної звірки особових справ
пенсіонерів, які мають право на пенсії
у зв'язку з нещасним випадком на
виробництві або професійними
захворюваннями, за період з квітня 2014
року по травень 2014 року відповідачем
не враховані суми витрат на виплату
пенсій ОСОБА_1, який отримав травму в
державі СНД (арк. спр. 8, 10, 12).

Відмовляючись прийняти до заліку суми
витрат на виплату призначеної пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, відповідач
послався на відсутність у нього
будь-яких документів, які
підтверджують право ОСОБА_1, який
отримав травму за межами території
України - на отримання страхових
виплат, а саме на пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві. При цьому,
відповідач у встановленому законом
порядку не надав доказів того, що
ОСОБА_1 була протиправно призначена
пенсія зазначеного виду, а саме
відповідач не надав, а ні рішення
пенсійного органу, а ні судового
рішення, яке набрало законної сили,
якими б були встановлені факти
протиправного призначення та виплати
зазначеному громадину основної пенсії
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві. Також
апеляційний суд зазначає, що
відповідач не наділений чинним
законодавством правом в
односторонньому порядку встановлювати
наявність підстав та правильність
призначення громадянам пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві.

Таким чином, за квітень - червень 2014
року відповідач не прийняв до заліку
адресну допомогу та витрати на виплату
та доставку пенсії ОСОБА_1 по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання в основному
розмірі 420,60 грн. у зв'язку з відсутністю
у відповідача особової справи.

Частина пенсійних виплат, виплачених
позивачем ОСОБА_1, є державною адресною
допомогою.

У постанові Верховного Суду України
від 06 червня 2011 року по справі № 21-57а11
Верховний суд України, усуваючи
неоднакове застосування норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, встановив
відсутність правових підстав для
стягнення з територіальних органів
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань сум витрат з
виплати та доставки державної адресної
допомоги.

Пункт 7 Порядку відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697,
якому, на думку суду першої інстанції,
суперечать вимоги територіального
органу пенсійного фонду - позивача по
справі, про відшкодування витрат, не
врегульовує спірні відносини, які
виникли у цій справі, оскільки
встановлене ним правило та механізм
взаєморозрахунків на централізованому
рівні між Фондом та ПФУ розраховані на
відсутність спору та реалізуються за
наслідками попередньо здійснених
згідно з пунктами 5, 6 Порядку звірок
витрат за особовими справами
потерпілих, складання актів таких
звірок, узгодження й подання
відповідних довідок.

Статтею 16 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» визначено, що
безпосереднє управління Фондом
здійснюють його правління та виконавча
дирекція. За змістом ст. 18 зазначеного
Закону виконавча дирекція Фонду є
постійно діючим виконавчим органом
правління Фонду, проводить свою
діяльність від імені Фонду у межах та в
порядку, що визначаються його статутом
і Положенням про виконавчу дирекцію
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків, організовує та
забезпечує виконанім рішень правління
Фонду, робочими органами виконавчої
дирекції Фонду є, зокрема, її
відділення в районах і містах
обласного значення. Робочі органи
виконавчої дирекції Фонду є юридичними
особами, мають самостійні кошториси,
печатку із зображенням Державного
Герба України та своїм найменуванням.

Згідно з пунктом 15 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України № 121/2001 від 01
березня 2001 року (чинного до 17.04.2011 р.), та
п. 7 Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом
Президента України № 384/2011 від 06 квітня
2011 року (чинного з 18 квітня 2011 року) ПФУ
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи (головні управління ПФУ в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві, Севастополі, та
управління ПФУ в районах, містах і
районах у містах).

Таким чином, вимоги позивача
відповідають змісту його прав як
робочого органу ПФУ щодо відшкодування
понесених ним витрат та узгоджуються
із компетенцією виконавчої дирекції
Фонду, основними завданнями якої
згідно з Положенням про виконавчу
дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, затвердженим
постановою правління Фонду від 20
квітня 2001 року № 15, крім іншого,
визначено виконання завдань та
основних принципів страхування від
нещасного випадку, фінансування
страхових виплат, а до повноважень у
сфері здійснення процедури
страхування та координації страхової
діяльності віднесено, зокрема,
співпрацю з фондами з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування витрат, понесених ними у
зв'язку з матеріальним забезпеченням
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
21.05. 2013 року по справі № 21-129а13.

Таким чином, з урахуванням вимог ст. ст.
21, 24, 46 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності», позивач правомірно
заявив до стягнення витрати з виплати
та доставки основної пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, за квітень -
червень 2014 року в розмірі 420,60 грн.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, судові витрати з відповідача
не стягуються.

Керуючись ст.ст. 11, 94, 122, 158-163, 167 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати неправомірною відмову
Відділення виконавчої дирекції фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Снігурівському
районі Миколаївської області прийняти
до відшкодування пенсії, виплаченої
ОСОБА_1 за період з 01.04.2014 року по 30.06.2014
року в сумі 420,60 грн. (чотириста двадцять
гривень 60 копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга, подана після
закінчення встановлених строків
залишається без розгляду, якщо суд
апеляційної інстанції за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя
О.В. Малих