Справа № 806/4067/14
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Житомир справа № 806/4067/14

категорія 11.5

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Липи В.А.,

за участі секретаря Костарчука О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Головного управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області про
визнання протиправним рішення та
зобов'язання вчинити дії та стягнення
моральної шкоди в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати.,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного
суду з позовом, у якому, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просить
визнати протиправним рішення
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області щодо повернення
виконавчого документа без належного
стягнення коштів; визнати незаконними
дії Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області щодо надсилання
виконавчого документа без
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення та
відшкодувати завдану органом
державної влади моральну шкоду в
розмірі одна мінімальна заробітна
плата.

Позивач у судовому засіданні уточненні
позовні вимоги підтримав та просив
задовольнити.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнав, надав письмові
заперечення, посилаючись на які просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Судом встановлено, що постановою
Житомирського окружного
адміністративного суду від 06.07.2011 року
стягнуто з Управління Пенсійного фонду
України в Попільнянському районі
Житомирської області на користь ОСОБА_1
145,00 грн. витрат, що пов'язані з
прибуттям до суду.

На виконання рішення суду позивачем
було отримано виконавчий лист № 4497/12,
який 12.04.2013 року ним було подано до
Управління державної казначейської
служби у Попільнянському районі для
виконання, що підтверджується заявою.

Оскільки йому не було надано будь-якої
інформації щодо виконання даного
виконавчого листа, він повторно 20.01.2014
року звернувся зі заявою до Управління
державної казначейської служби у
Попільнянському районі щодо надання
йому обґрунтованої відповіді про
стягнення коштів з Управління
Пенсійного фонду України в
Попільнянському районі Житоирської
області на його користь.

Листом від 24.01.2014 року № 02-08/39
Управління державної казначейської
служби України у Попільнянському
районі Житомирської області
повідомило ОСОБА_1 про передачу його
виконавчого листа № 4497/12 та всіх
матеріалів до Головного управління
державної казначейської служби
України у Житомирській області
супровідним листом від 05.06.2013 року за
вихідний номером № 02-10/432, а в свою чергу
Головне управління повернуло йому
оригінал виконавчого листа та належні
матеріали супровідним листом від 07.06.2013
року № 15-08/2068-7281.

Як вбачається із відповіді Головного
управління Державної казначейської
служби у Житомирській області від
07.06.2013 року № 15-08/2068-7281 ОСОБА_1 повернуто
виконавчий лист, оскільки до
повноважень органу Казначейства не
відноситься списання коштів з
рахунків боржника - Управління
Пенсійного Фонду України у
Попільнянському районі.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд
виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 статті 47 Закону
України "Про виконавче провадження",
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: є письмова заява
стягувача; у боржника відсутнє майно,
на яке може бути звернуто стягнення, а,
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними; стягувач відмовився
залишити за собою майно боржника, не
реалізоване під час виконання рішення;
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, авансування
яких передбачено цим Законом,
незважаючи на попередження державного
виконавця про повернення йому
виконавчого документа; у результаті
вжитих державним виконавцем заходів
неможливо встановити особу боржника,
з'ясувати місцезнаходження боржника -
юридичної особи, місце проживання,
перебування боржника - фізичної особи
(крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини, за якими мають бути стягнуті
кошти чи інше майно, та інші виконавчі
документи, що можуть бути виконані за
безпосередньої участі боржника); у
боржника відсутнє визначене
виконавчим документом майно, яке він за
виконавчим документом має передати
стягувачу, або майно, на яке необхідно
звернути стягнення з метою погашення
заборгованості (крім коштів), а
здійснені державним виконавцем
відповідно до цього Закону заходи щодо
розшуку такого майна виявилися
безрезультатними; боржник - фізична
особа (крім випадків, коли виконанню
підлягають виконавчі документи про
стягнення аліментів, відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, у зв'язку з
втратою годувальника, а також
виконавчі документи про відібрання
дитини) чи майно боржника, розшук яких
здійснювався органами внутрішніх
справ, не виявлені протягом року з дня
оголошення розшуку; коштів, що надійшли
від реалізації заставленого майна,
недостатньо для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя за
виконавчим документом, на підставі
якого звернуто стягнення на заставлене
майно; наявна встановлена законом
заборона щодо звернення стягнення на
майно чи кошти боржника, якщо у нього
відсутнє інше майно чи кошти, на які
можливо звернути стягнення, а також
щодо проведення інших виконавчих дій
стосовно боржника, що виключає
можливість виконання відповідного
рішення.

Повернення виконавчого документа
стягувачу з підстав, передбачених цією
статтею, не позбавляє його права
повторно пред'явити виконавчий
документ до виконання протягом
строків, встановлених статтею 22 цього
Закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", виконання
рішень суду про стягнення коштів,
боржником за якими є державний орган,
здійснюється Державною казначейською
службою України в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків та державного органу,
а в разі відсутності у зазначеного
державного органу відповідних
призначень - за рахунок коштів,
передбачених за бюджетною програмою
забезпечення виконання рішень суду.

Пунктом 33 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевого бюджетів або боржників,
затвердженого Постановою КМ України
від 03.08.2011 року № 845 передбачено, що у
разі коли судове рішення стосується
спорів фізичних осіб суб'єктами
владних повноважень з приводу
обчислення, призначення, перерахунку
здійснення, надання, одержання
пенсійних виплат, соціальних виплат
непрацездатним громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг
допомоги, захисту, пільг або судове
рішення неможливо виконати протягом
двох місяців з дня надходження
документів, зазначених у пункті 6 цього
Порядку, органом Казначейства для
виконання рішення про стягнення
передає до Казначейства документи та
відомості згідно з підпунктом 1 пункту
47 цього Порядку. При цьому органом
Казначейства відновлюється проведення
платежів боржника.

Згідно зі пп. 1 п. 47 Порядку, безспірне
списання коштів, передбачених за
бюджетною програмою для забезпечення
виконання судових рішень та виконавчих
документів, здійснюється
Казначейством на підставі поданих
органом Казначейства: документів та
відомостей, надісланих стягувачами та
боржником; інформації про неможливість
виконання безспірного списання коштів
з рахунків боржника.

Пунктом 48 Порядку встановлено, що для
забезпечення безспірного списання
коштів державного бюджету згідно з
пунктом 47 цього Порядку в Казначействі
відкривається у встановленому порядку
відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу
здійснюється Казначейством у
тримісячний строк дня надходження
необхідних документів та відомостей.

У разі відсутності таких документів та
відомостей, якщо боржником є державні
підприємство, установа, організація
або юридична особа, примусова
реалізація майна якої забороняється
відповідно до законодавства,
перерахування коштів здійснюється і
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби.

Згідно пункту 1 Положення про Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президент України від 06.04.2011 року за №
384/2011, Пенсійний фонд України є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністерство соціальної
політики України.

Пенсійний фонд України входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики з питань пенсійного
забезпечення та ведення
персоніфікованого обліку надходжень
від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Отже, Пенсійний фонд України є органом
виконавчої влади, тобто державним
органом, і стягнення коштів повинно
проводитися згідно із Законом України
"Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень" та іншими нормативними
актами, виданими на його виконання.

Відповідно до п. 1 Положення про
Державну казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року N 460/2011,
Державна казначейська служба
України (Казначейство України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України (далі - Міністр).

Державна казначейська служба України
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів.

Таким чином, рішення Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
щодо повернення виконавчого документу
без належного стягнення коштів є
протиправним.

Щодо надсилання виконавчого документа
без рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення, слід
зазначити слідуюче.

Відповідно до приписів статті 31 Закону
України "Про виконавче провадження",
при поверненні виконавчого документа
стягувачу відповідно до статті 47 цього
Закону, виконавчий лист надсилається
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

У судовому засіданні представник
відповідача пояснила, що виконавчий
документ був повернутий ОСОБА_1 простою
кореспонденцією. Будь-яких доказів про
отримання стягувачем виконавчого
документа представник відповідача не
надала, що суперечить вимогам Закону.

Стосовно вимоги позивача про
відшкодування Головним управлінням
Державної казначейської служби
України в Житомирській області
моральної шкоди розміром одна
мінімальна заробітна плата, то суд
вказує слідуюче.

Відповідно до статті 56 Конституції
України, кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно зі частиною 1 статті 1167
Цивільного кодексу України, моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Частиною 2 цієї статті визначено, що
моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала: якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній
особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування запобіжного
заходу, незаконного затримання,
незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; в інших
випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів (ст. 1173
Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 23 Цивільного
кодексу України, особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується
одноразово, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Під немайновою шкодою, заподіяною
юридичній особі, слід розуміти втрати
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з приниженням її ділової
репутації, посяганням на фірмове
найменування, товарний знак, виробничу
марку, розголошенням комерційної
таємниці, а також вчиненням дій,
спрямованих на зниження престижу чи
підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору
(п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року № 4).

Позивач, стверджуючи про те, що йому
посадовими особами Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
завдано моральну шкоду, не довів факту
завдання моральних страждань, душевних
переживань та психологічного розладу,
наявність втрат майнового чи
немайнового характеру, що настали у
зв'язку з неправомірною діяльністю
відповідача як суб'єкта владних
повноважень, не визначено якими
доказами це підтверджується. Доказів,
які свідчать про притягнення посадових
осіб до відповідальності за
невиконання чи неналежне виконання
ними своїх обов'язків, що могло завдати
шкоди особі, позивачем також не надано.

Таким чином, позов ОСОБА_1 у частині
вимог про стягнення моральної шкоди у
розмірі однієї мінімальної заробітної
плати є безпідставним.

Керуючись статтями 69, 86, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати протиправним рішення
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Житомирській області повернути
виконавчий документ без належного
стягнення коштів.

Визнати незаконними дії Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
щодо надсилання виконавчого документа
без рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.

У іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
В.А.
Липа

Повний текст постанови виготовлено: 20
жовтня 2014 р.