Справа № 809/2998/14
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р.
Справа № 809/2998/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді Грицюка П.П.

при секретарі Ткачук І.М.

за участю представника позивача
Кічури Г.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

12.07.2012 року державна податкова
інспекція у м. Івано-Франківську (далі -
позивач) звернулася в суд з
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 (далі -
відповідач) про стягнення податкового
боргу.

Ухвалою Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 13.07.2012 року
позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.08.2014 року
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.
Івано-Франківську задоволено. Ухвалу
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 13.07.2012 року
про залишення позовної заяви без
розгляду в справі № 2а-2066/12/0970 за
позовом Державної податкової
інспекції у м. Івано-Франківську до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення податкового боргу -
скасовано, а справу направлено на
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

17.09.2014 року дана адміністративна справа
повернулася до Івано-Франківського
окружного адміністративного суду, та
відповідно до статті 15-1 КАС України та
Інструкції з діловодства в
адміністративних судах України, справі
присвоєно новий номер: № 809/2998/14.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач допустив заборгованість по
сплаті єдиного податку, чим порушив
вимоги Закону України "Про систему
оподаткування" та Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку і звітності
суб'єктів малого підприємництва" в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі. Посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
просила суд задовольнити позов у
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, хоча про час, дату та місце
розгляду адміністративної справи
повідомлявся належним чином. Наданим
правом на подання заперечення проти
позову не скористався. Заяв чи
клопотань про відкладення розгляду
справи чи про причини неявки суду не
подав.

Так, судом 18.09.2014 року винесено ухвалу
про відкриття провадження по даній
адміністративній справі, яку
направлено відповідачу для подання
заперечення або заяви про визнання
позову на адресу зазначену в позові та
підтвердженій витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних
осіб-підприємців (а.с. 46-47). Дані
матеріали 10.10.2014 року повернуто на
адресу суду із повідомленням
підприємства поштового зв`язку, яким
зазначено причини повернення: "за
закінченням терміну зберігання" (а.с.
62-67).

Частина 4 статті 33 КАС України
передбачає, що у разі відсутності осіб,
які не беруть участь у справі, за
адресою місцезнаходження (місце
проживання) зазначеного в Єдиному
державному реєстрі юридичних та
фізичних осіб - підприємців,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином. Відповідно до вимог
частини 11 статті 35 КАС України у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатись і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин суд вбачає за можливе
розглянути справу на підставі наявних
доказів за відсутності представників
позивача та відповідача.

Суд зазначає, що при вирішенні даної
справи керується нормами зазначеного
Закону та інших підзаконних
нормативно-правових актів в редакції,
чинній на час дії спірних
правовідносин.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази, суд
прийшов до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити з наступних мотивів.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Закон України "Про систему
оподаткування" визначає принципи
побудови системи оподаткування в
Україні, податки і збори (обов'язкові
платежі) до бюджетів та до державних
цільових фондів, а також права,
обов'язки і відповідальність
платників.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про систему оподаткування" платниками
податків і зборів (обов'язкових
платежів) є юридичні і фізичні особи, на
яких згідно з законами України
покладено обов'язок сплачувати податки
і збори (обов'язкові платежі).

Пункт 1 статті 20 Закону України "Про
систему оподаткування" передбачає, що
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння податків і
зборів (обов'язкових платежів)
здійснюється державними податковими
органами та іншими державними органами
в межах повноважень, визначених
законами.

Згідно Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
і звітності суб'єктів малого
підприємництва" встановлено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для
суб'єктів малого підприємництва,
зокрема в статті 2 зазначено, що
суб'єкти малого підприємництва -
фізичні особи мають право самостійно
обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання
свідоцтва про сплату єдиного податку.
Ставка єдиного податку для суб'єктів
малого підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за
місцем їх державної реєстрації залежно
від виду діяльності і не може становити
менше 20 гривень та більше 200 гривень на
місяць.

Відповідно частини 5 статті 2 вказаного
Указу Президента України суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа сплачує єдиний податок щомісяця
не пізніше 20 числа наступного місяця на
окремий рахунок відділень Державного
казначейства України.

Закон України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" є спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), включаючи збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі за
порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення.

Відповідно до підпункту 5.4.1. пункту 5.4
статті 5 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені
цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Підпунктом 6.2.1. пункту 6.2. статті 6
зазначеного Закону передбачено, що в
разі коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Судом встановлено, що відповідач є
платником єдиного податку у
відповідності до свідоцтва серії
НОМЕР_2 від 20.12.2009 року (а.с. 47). Дане право
відповідача щодо застосування
спрощеної системи оподаткування на 2010
рік підтверджується також його заявою
від 15.12.2009 року (а.с. 44).

Встановлено, що відповідач здійснював
підприємницьку діяльність у сфері
надання комп'ютерних послуг. Згідно
затвердженого Івано-Франківською
міською радою переліку ставок єдиного
податку, для здійснюваного
відповідачем виду діяльності
встановлено максимальну ставку
єдиного податку у розмірі 100,00 грн.

Судом встановлено, що у зв'язку з
несплатою поточних нарахувань по
єдиному податку в установлені терміни,
за відповідачем рахується
заборгованість в сумі 314,18 грн, що
підтверджується карткою особового
рахунку платника, довідкою про борг від
23.09.2014 року, довідкою-розрахунком за
платежем єдиний податок з фізичних
осіб - підприємців, нарахованого до
01.01.2011 року (а.с. 49, 50-53, 54, 55).

Також, судом встановлено, що 24.09.2010 року
Державною податковою інспекцією в м.
Івано-Франківськ направлено податкову
вимогу форми "Ф1" № 1/7660 в сумі 114,18 грн.
Проте відповідач суму боргу не сплатив.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що сума податкових
зобов'язань в розмірі 314,18 грн є
податковим боргом відповідача, який
ним не сплачено. Будь-яких доказів, які
свідчать про сплату податкового
зобов'язання на час розгляду справи
суду не надав.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
погасити податковий борг. Наявність
такого обов'язку у відповідача є
визначальною для вирішення вказаного
спору, крім того, даний обов'язок
забезпечується Конституцією України,
стаття 67 якої передбачає, що кожен
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими, а
позов таким, що підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (76018, АДРЕСА_1,
реєстраційний номер фізичної
особи-підприємця ЄДРПО НОМЕР_1) в дохід
бюджету податковий борг по сплаті
єдиного податку в сумі 314 (триста
чотирнадцять) гривень 18 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
/підпис/ Грицюк
П.П.

Постанова складена в повному
обсязі 21.10.2014 року.