Справа № 2а-1336/09/0970
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/43450/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську Івано-Франківської
області Державної податкової служби

на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
18.09.2009

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.05.2012

у справі № 2а-1336/09/0970

за позовом Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції
в м. Івано-Франківську, Головного
управління Державного казначейства
України в Івано-Франківській області

про стягнення бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_2 (далі по тексту -
позивач, СПД-ФО ОСОБА_2.) звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції в м. Івано-Франківську (далі
по тексту - відповідач-1, ДПІ в м.
Івано-Франківську) та Головного
управління Державного казначейства
України в Івано-Франківській області
(далі по тексту - відповідач-2, ГУ ДКУ в
Івано-Франківській області) про
стягнення бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
96353,00 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
18.09.2009, яка залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.05.2012,
позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 19.05.2008 позивачем було
подано податкову декларацію з ПДВ за
квітень 2008 року, у якій згідно з рядком
25 та згідно з розрахунком суми
бюджетного відшкодування сума ПДВ,
належна до повернення з держбюджету,
становила 105158,00 грн.

17.06.2008 позивачем було подано до ДПІ в м.
Івано-Франківську декларацію за
травень 2008 року, згідно з рядком 25 та
згідно з розрахунком суми бюджетного
відшкодування сума ПДВ, належна до
повернення з держбюджету, становила
105158,00 грн.

ДПІ в м. Івано-Франківську було
проведено виїзну позапланову
перевірку позивача з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування ПДВ на
розрахунковий рахунок за травень 2008
року, за результатами якої складено
довідку про проведення виїзної
позапланової перевірки ДПІ в м.
Івано-Франківську №10673/17-3 від 15.08.2008.

Вказаною довідкою ДПІ в м.
Івано-Франківську підтверджено право
позивача на бюджетне відшкодування ПДВ
за травень 2008 року в сумі 105158,00 грн.

Згідно з висновком ДПІ в м.
Івано-Франківську про суми
відшкодування ПДВ №/263 від 14.05.2009
позивачу належить до відшкодування ПДВ
в сумі 96353,00 грн.

На момент розгляду справи в суді
позивачу з Державного бюджету кошти в
сумі 96353,00 грн. на розрахунковий рахунок
не повернуто.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 № 168/97-ВР «Про податок
на додану вартість» (далі по тексту -
Закон №168/97-ВР) платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

Сума бюджетного відшкодування, як
правильно зазначено судами, залежить
від правильності визначення суми
податкових зобов'язань та податкового
кредиту, правильність визначення яких
підтверджено довідкою №10673/17-3 від
15.08.2008.

Відповідно до пп. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 Закону
№168/97-ВР протягом 30 днів, наступних за
днем отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
заявлених у ній даних за наявності
достатніх підстав вважати, що
розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням податкового законодавства,
податковий орган має право протягом
такого ж строку провести позапланову
виїзну перевірку (документальну)
платника для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування. Податковий орган
зобов'язаний у п'ятиденний термін після
закінчення перевірки надати органу
державного казначейства висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Відповідно до пп. 7.7.6 п. 7.7 ст. 7 Закону
№168/97-ВР на підставі отриманого
висновку відповідного податкового
органу орган державного казначейства
надає платнику податку зазначену у ній
суму бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунку на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що в матеріалах справи
наявні всі необхідні первинні
документи, які складені у
відповідності до вимог пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7
Закону №168/97-ВР, що підтверджують право
позивача на податковий кредит у
відповідний період.

Крім того, колегія суддів погоджується
із думкою судів попередніх інстанцій
про те, що Закон №168/97-ВР підставою для
отримання відшкодування визначає дані
тільки податкової декларації за
звітний період і не передбачає надання
даних податкових декларацій
контрагентів платника податків. При
цьому, цей Закон не ставить в
залежність отримання бюджетного
відшкодування платником податків від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Якщо контрагент не
виконав свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, то це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме щодо цієї особи і
зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
відшкодування ПДВ у разі, якщо останній
виконав увесь перелік умов щодо
отримання такого відшкодування та має
належні підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області Державної
податкової служби відхилити.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
18.09.2009 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23.05.2012 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України..

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Г.К. Голубєва (підпис)М.О.
Федоров