Справа № 2а-184/11
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
м.Львів Справа №
876/4341/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й.,

суддів
Гуляка В.В.,

Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Яворівського районного суду
Львівської області від 19.10.2011 року у
справі № 2а-184/11 за позовом Яворівської
районної громадської організації
«Наша Вотчина» до Порічанської
сільської ради Яворівського району
Львівської області, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, - управління Держкомзему у
Яворівському районі Львівської
області, Яворівське архітектурне
земельно-кадастрове бюро Яворівської
райдержадміністрації Львівської
області, ОСОБА_4, ОСОБА_2, про скасування
рішення,

В С Т А Н О В И
В :

У січні 2011 року Яворівська районна
громадська організація «Наша Вотчина»
звернулася до Яворівського районного
суду Львівської області із вказаним
позовом та просила скасувати рішення
Порічанської сільської ради
Яворівського району Львівської
області за № 1163 від 17.12.2009 року, яким
передано ОСОБА_2 у власність земельну
ділянку площею 0,10 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
громадських будівель та споруд у селі
Страдч згідно кварталу індивідуальної
забудови в урочищі «Резервний фонд».

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуване
рішення прийняте на підставі заяви
ОСОБА_2 від 17.12.2009 року про надання йому
земельної ділянки для забудови.

Проте, 10.10.2005 року та 05.11.2007 року жителем
с.Страдч Яворівського району
Львівської області ОСОБА_4 були також
подані заяви про виділення земельної
ділянки для забудови, проте, земля
останнім не отримана, хоча заяви подані
раніше.

Вважаючи такі дії відповідача
незаконними, позивач звернувся до суду.

Постановою Яворівського районного
суду Львівської області від 19.10.2011 року
позов задоволено.

Не погодившись з прийнятою постановою,
її оскаржив ОСОБА_2, який вважає, що дане
рішення є незаконним та
необґрунтованим, винесене з порушенням
норм матеріального права та за
неповідновідності висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи по
суті. Тому просить оскаржувану
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до
пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів вважає можливим
здійснювати розгляд справи у
письмовому провадженні за наявними у
ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 17.12.2009 року ОСОБА_2
звернувся до Порічанської сільської
ради із заявою про виділення йому
земельної ділянки для будівництва
житлового будинку в с.Страдч.

Рішенням Порічанської сільської ради
за № 1163 від 17.12.2009 року надано дозвіл
ОСОБА_2 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки № 2 площею 0,10000 га у власність
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, громадських
будівель та споруд в кварталі
індивідуальної житлової забудови в
с.Страдч Яворівського району
Львівської області.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, дійшов висновку, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням чинного законодавства.

Проте, суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Однак, оскаржувана постанова суду
першої інстанції не відповідає вимогам
ні щодо законності, ні щодо
обґрунтованості судового рішення.

Так, суд першої інстанції у постанові
жодним словом не обґрунтував своїх
висновків про те, які саме норми і якого
саме чинного законодавства України
було порушено Порічанською сільською
радою при прийнятті рішення № 1163 від
17.12.2009 р. При цьому, суд також не
вмотивував і навіть не зазначив, який
саме порядок надання земельних ділянок
під забудову було порушено
Порічанською сільською радою.

Пунктом 34 частини першої статті 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування» передбачено, що до
компетенції сільських, селищан,
міських рад належить вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Згідно статті 40 Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) громадянам
України за рішенням органу виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування можуть передаватися
безоплатно у власність або надаватися
в оренду земельні ділянки для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
гаражного будівництва в межах норм,
визначених цим кодексом.

Відповідно до ст.116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 118 ЗК України передбачено, що
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки, погодження
землекористувача (у разі вилучення
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні інших осіб) та висновки
конкурсної комісії (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства).

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада
розглядає клопотання у місячний строк
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
утворень, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Таким чином, оскаржене рішення
Порічанської сільської ради було
прийнято сесією сільської ради за
результатами розгляду заяви ОСОБА_2 та
у відповідності до вимог Земельного
кодексу України та Закону України «Про
місцеве самоврядування», що
підтверджується змістом цього рішення
та протоколом сесії (а.с.6, 7).

Суд апеляційної інстанції вважає, що
така обставина, як розгляд
Порічанською сільською радою заяви
ОСОБА_2 від 17.12.2009 року раніше, аніж
розглянута заява ОСОБА_4 від 10.10.2005 року
та від 05.11.2007 року, не може бути
підставою для скасування оскарженого
рішення сільської ради. У матеріалах
адміністративної справи відсутні
докази про те, що ОСОБА_4 претендував на
ту ж саму конкретно визначену земельну
ділянку, яка надана ОСОБА_2

Також судом першої інстанції не було
досліджено - чи існує між вказаними
особами спір відносно цієї ж земельної
ділянки, та чи існує спір між ОСОБА_4 та
Порічанською сільською радою щодо
неправомірності дій (бездіяльності)
сільської ради із розгляду його заяви.

При вирішенні даної справи суд
апеляційної інстанції, крім вказаного
вище, враховує, що відповідно до ст.3 КАС
України позивачем в адміністративній
справі є особа, на захист прав, свобод
та інтересів якої подано
адміністративний позов до
адміністративного суду.

У справі відсутні обґрунтування і
докази про те, що оспорюваним рішенням
Порічанської сільської ради № 1163 від
17.12.2009 р. порушено права позивача
Яворівської районної громадської
організації «Наша Вотчина», яка є
самостійною юридичною особою,
відповідно до Свідоцтв про державну
реєстрацію, довідки ЄДРПОУ та Статуту і
чи є ОСОБА_4 членом цієї організації
(а.с.8 - 15).

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності, відповідно до ч.2 ст.71
КАС України, покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідач
довів суду належними і допустимими
доказами законність прийнятого
рішення.

Статтею 198 КАС України передбачено, що
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Згідно зі ст.202 КАС України підставами
для скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом норм матеріального
права й невідповідність висновків суду
обставинам справи, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанову суду необхідно скасувати
з прийняттям нової постанови про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 ч.1 п.3, 202 п.4, 205
ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Яворівського районного суду
Львівської області від 19.10.2011 року в
адміністративній справі № 2а-184/11
скасувати.

У задоволенні позову Яворівської
районної громадської організації
«Наша Вотчина» до Порічанської
сільської ради Яворівського району
Львівської області про скасування
рішення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Р.Й.Коваль

Судді
В.В.Гуляк

Н.М.Судова-Хомюк