Справа № 822/1654/13-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року м. Київ
К/800/44188/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Калашнікової
О.В.Суддів:Васильченко Н.В. Леонтович
К.Г. секретар судового засідання:
Антипенко В.В.

за участю представників:

позивача ПАТ "Славутський комбінат
"Будфарфор" - Гащака Б.В.,

відповідача Хмельницької митниці -
Корчинської М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Хмельницької
митниці Міндоходів на постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2013
року у справі № 822/1654/13-а за позовом
публічного акціонерного товариства
"Славутський комбінат "Будфарфор" до
Хмельницької митниці Державної митної
служби України про визнання
протиправними рішення про коригування
митної вартості товарів, картки
відмови у митному оформленні товарів
та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
"Славутський комбінат "Будфарфор"
звернулось в суд з позовом до
Хмельницької митниці Державної митної
служби України, в якому просило:
визнати протиправними та скасувати
рішення Хмельницької митниці
Державної митної служби України
(митний пост "Славута") від 28.01.2013 року
№400040000/2013/000001/1 про коригування митної
вартості товару; визнати протиправною
та скасувати картку відмови у митному
оформленні товару №400040000/2013/000001/1,
складену 28.01.2013 року Хмельницькою
митницею державної митної служби
України (митний пост "Славута");
зобов'язати Хмельницьку митницю
державної митної служби України
(митний пост "Славута") здійснити митне
оформлення товару за заявленою
позивачем митною вартістю.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем протиправно, на підставі
необґрунтованого висновку щодо
заниження позивачем митної вартості
товарів, що ввозилися на територію
України, прийнято рішення про
визначення іншої, відмінної від
заявленої декларантом, митної вартості
товарів.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2013
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано, позовні вимоги задоволено:
визнано протиправним та скасовано
рішення Хмельницької митниці
Державної митної служби України
(митний пост "Славута") №400040000/2013/000001/1
від 28.01.2013 року про коригування митної
вартості товару; визнано протиправною
та скасовано картку відмови у митному
оформленні товару №400040000/2013/00001,
складену 28.01.2013 року Хмельницькою
митницею Державної митної служби
України (митний пост "Славута");
зобов'язано Хмельницьку митницю
Державної митної служби України
(митний пост "Славута") вчинити дії з
митного оформлення товару за заявленою
публічним акціонерним товариством
"Славутський комбінат "Будфарфор"
митною вартістю.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, Хмельницька митниця
Міндоходів звернулась до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в яких просять його
скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 24.12.2012 року між
позивачем та компанією-постачальником
"PHU DEFTRANS sp. zo.o." (Польща) укладено
Контракт № І 12/58, предметом якого була
поставка позивачу меблів для ванних
кімнат з ДСП ламінованих.

На виконання контракту, на адресу
позивача у січні 2013 року було
направлено першу партію товару
відповідно до рахунку-фактури (інвойсу)
від 24.01.2013 року №FЕ/0000001/2013, згідно до
якого загальна вартість товару
визначалась на рівні 11498,08 євро.

З метою митного оформлення частини
товару, передбаченого
рахунком-фактурою, позивачем була
заповнена та подана до підрозділу
відповідача - митного посту "Славута"
митна декларація від 28.01.2012 року №
400040000/2013/000346, в якій товар був
задекларований у митний режим "імпорт".
Фактурна вартість товару визначена на
рівні 7910,58 євро. А митна вартість - 8623,22
євро. Визначення митної вартості
товару позивач здійснив за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, додавши
до фактурної вартості витрати на
транспортування товару.

Разом з митною декларацією позивач
надав митному органу Контракт,
рахунок-фактуру (інвойс), довідку про
транспортні витрати від 28.01.2013 року,
договір про перевезення, міжнародну
товарно-транспортну накладну (CMR), копію
митної декларації країни
відправлення, прайс-лист виробника;
пакувальний лист, розрахунок ціни
(калькуляцію).

Під час аналізу документів, поданих для
митного оформлення за митною
декларацією від 28.01.2013 року
№400040000/2013/000346 відповідачем
встановлено, що відповідно до частини
третьої статті 53 Митного кодексу
України, документи, подані до митного
оформлення, містять розбіжності та не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості.

Відповідач запропонував позивачу
надати додаткові документи для
підтвердження митної вартості товару,
однак позивач не виконав даної вимоги.

З огляду на неподання позивачем
документів, що підтверджують складові
митної вартості товару, 28.01.2013 року
Хмельницькою митницею прийнято
рішення №400040000/2013/000001/1 про коригування
митної вартості товару, відповідно до
якого митну вартість товару було
визначено в сумі 16706,58 євро, та складено
картку відмови у митному оформленні
товару №400040000/2013/00001.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що Хмельницькою митницею
дотримано вимог митного законодавства
при визначенні митної вартості
вказаного товару, прийняті
Хмельницькою митницею рішенні є
законними та обґрунтованими, а тому
підстави для їх скасування та
зобов'язання відповідача вчинити дій
щодо митного оформлення за заявленою
позивачем вартістю відсутні.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов
повністю, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що подані позивачем
документи для митного оформлення
товару дають змогу встановити митну
вартість товару, а митним органом не
надано належного обґрунтування причин
їх неврахування для встановлення
митної вартості товару та необхідності
надання додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, у зв'язку з чим митний орган
зобов'язаний здійснити митне
оформлення товару за заявленою
позивачем митною вартістю.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
частково погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу
України, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Дана стаття містить вичерпний перелік
документів, які підтверджують митну
вартість товарів. Такими документами є:
1) декларація митної вартості та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс); 4)
якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару; 5) за наявності -
інші платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на.
транспортування і не включені у
вартість товару, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів; 7)
копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо
здійснювалося страхування, - страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу
України, митною вартістю товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту, є
ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за товари, якщо вони
продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів та інше.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраною декларантом або уповноваженою
ним особо. Методу визначення митної
вартості умовам, наведеним у главі 9
цього Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

Таким чином, митний орган має виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. В той же
час, розбіжність між рівнем заявленої
декларантом митної вартості товару та
рівнем митної вартості товару, яка
виявлена митним органом не є
достатньою для висновку про
недостовірність даних щодо митної
вартості товарів, заявленої
декларантом, а відтак законом
передбачено порядок проведення
консультацій щодо визначення митної
вартості товару.

Згідно з частинами третьою, четвертою,
п'ятою, шостою статті 53 Митного кодексу
України у разі якщо подані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

У разі якщо митний орган має
обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: 1) виписку з бухгалтерських
та банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; 2) довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам; 3)
розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта
або уповноваженої ним особи будь-які
інші документи, відмінні від тих, що
зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа
за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Згідно частинами другою, третьою
статті 57 Митного кодексу України
основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, відповідач зобов'язав
позивача надати наступні документи:
оригінали каталогів, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару, виписки з бухгалтерської
документації, висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Однак, митним органом не було вказано,
які саме складові митної вартості є не
підтвердженими та які саме документи
необхідно подати для підтвердження
конкретної складової. Посилання
відповідача на неможливість
визначення розміру платежів за
страхування товару є безпідставними,
оскільки страхування товару не
передбачалось умовами контракту і
страхові платежі не сплачувались,
тобто дані платежі не входять до митної
вартості товару, а тому не потребують
підтвердження.

Крім того, відповідно до картки відмови
та митної декларації прейскуранти,
прайс-листи виробника та експортні
декларації країни відправника були
надані разом з митною декларацією.

Також судом апеляційної інстанції
встановлено, що подані позивачем
документи для митного оформлення
товару дають змогу встановити митну
вартість товару, а митним органом не
надано належного обґрунтування причин
їх неврахування для встановлення
митної вартості товару та необхідності
надання додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції щодо наявності
підстав для скасування рішення від
28.01.2013 року №400040000/2013/000001/1 та картки
відмови у митному оформленні товару
№400040000/2013/000001/1 від 28.01.2013 року.

Щодо зобов'язання здійснити митне
оформлення товару за заявленою
позивачем митною вартістю, колегія
суддів зазначає, що суд апеляційної
інстанції в цій частині помилково
задовольнив позов, оскільки судові
органи не можуть перебирати на себе
повноваження інших органів влади та
приймати рішення з питань, не
віднесених до компетенції суду.

За правилами статті 225 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 225, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Хмельницької митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 11 червня 2013
року в частині задоволення позову
публічного акціонерного товариства
"Славутський комбінат "Будфарфор" до
Хмельницької митниці Державної митної
служби України про зобов'язання
Хмельницької митниці Державної митної
служби України (митний пост "Славута")
вчинити дії з митного оформлення
товару за заявленою публічним
акціонерним товариством "Славутський
комбінат "Будфарфор" митною вартістю -
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення про відмову у позові.

В іншій частині постанову Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 11 червня 2013 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239, 240
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша