Справа № 0508/14278/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/49688/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши у
попередньому судовому засіданні
адміністративну справу за касаційною
скаргою виконавчого комітету
Донецької міської ради на постанову
Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 07 серпня 2013 року та ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року у справі № 0508/14278/12 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Донавтопром" до
виконавчого комітету Донецької
міської ради про визнання протиправним
та скасування рішення №65/1 від 21.03.2012
року, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Донавтопром"
звернулось в суд з позовом до
виконавчого комітету Донецької
міської ради, в якому просило: визнати
протиправним та скасувати рішення
виконавчого комітету Донецької
міської ради від 21.03.2012 року №65/1 "Про
скасування дозволів на розміщення
зовнішньої реклами №001052, №001053";
зобов'язати виконавчий комітет
Донецької міської ради надати позивачу
інформацію про інше рівноцінне місце
розташування зовнішньої реклами.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
оскаржуване рішення не відповідає
вимогам законодавства, є протиправним
та підлягає скасуванню з огляду на те,
що жодної заборгованості згідно
договору про надання в користування
місць, які перебувають у комунальній
власності для розміщення спеціальних
рекламних конструкцій у позивача не
існує.

Постановою Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 07 серпня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 вересня 2013 року, позовні вимоги
задоволено: визнано протиправним та
скасовано рішення виконавчого
комітету Донецької міської ради від
21.03.2012 року №65/1 "Про скасування
дозволів на розміщення зовнішньої
реклами №001052, №001053"; зобов'язано
виконавчий комітет Донецької міської
ради надати товариству з обмеженою
відповідальністю "Донавтопром"
інформацію про інше рівноцінне місце
розташування зовнішньої реклами.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, виконавчий комітет
Донецької міської ради звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить їх
скасувати та відмовити у позові.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, на підставі
рішення виконавчого комітету
Донецької міської ради від 25.11.2009 року
за №416/8 позивачу було видано дозволи на
розміщення зовнішньої реклами №001052,
№001053 від 03.12.2009 року.

25 листопада 2009 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір №122
про надання в користування місць, які
перебувають у комунальній власності
для розміщення спеціальних рекламних
конструкцій.

Згідно з пунктом 1.1 вказаного договору
відповідач згідно з рішенням від 25.11.2009
року №416/8 та наданими цим рішенням
розповсюджувачу реклами дозволами
надає йому за встановлену цим
договором плату в користування 2 місця,
які перебувають у комунальній
власності, за адресами, що визначені у
наданих дозволах, з метою установки в
цих місцях спеціальних конструкцій для
розміщення зовнішньої реклами та
подальшого використання цих місць, а
розповсюджувач реклами встановлює в
наданих йому виконкомом місцях
спеціальні конструкції.

Відповідно до пункту 3.2.2 договору,
відповідач зобов'язується
забезпечувати розповсюджувачу
реклами, позивачу, протягом терміну дії
цього договору вільний доступ до місць
розміщення рекламних конструкцій.
Згідно з пунктом 2.1 вказаний договір
діє з 25.11.2009 року по 25.11.2014 року.

Позивач належним чином виконав
зобов'язання за договором та здійснив
оплату за договором, що
підтверджується відповідними
виписками по рахунку.

На виконання умов договору 15.11.2009 року
відповідач надав, а позивач розпочав
використання обумовлених місць
розміщення рекламних конструкцій.

Листом від 11.08.2010 року №02/10-702, позивачу,
з посиланням на пункт 28 тимчасових
правил розміщення зовнішньої реклами,
затверджених постановою Кабінетом
Міністрів України від 29.12.2003 року №2067
та пунктів 3.2.4, 3.4.23 договору, було
запропоновано демонтувати рекламні
конструкції через необхідність
проведення капітального ремонту
автодороги, в зоні якої вони
знаходились.

Згідно з актом від 21.08.2010 року,
складеного та підписаного комісією у
складі директора товариства з
обмеженою відповідальністю
"Донавтопром", директора ПП "Лада-Транс",
директора ТОВ "Кім-Трейдінг", 21.08.2010 року
за адресою: м. Донецьк, вул. Молодих
Шахтарів, буд. 37, невідомими особами
були демонтовані дві рекламні
конструкції з металевого профілю, на
яких розташовувалась рекламна
інформація від позивача. На місці, де
раніше розташовувались конструкції,
виявлено лише сміття, яке вірогідно
залишилося після демонтажу.

Рішенням виконавчого комітету
Донецької міської ради від 21.03.2012 року
за №65/1 визнано таким, що втратило силу
рішення виконкому від 25.11.2009 року №416/8
та скасовано дозволи на розташування
зовнішньої реклами №001052, №001053, видані
на підставі рішення виконкому від
25.11.2009 року №416/8.

10 жовтня 2012 року відповідач направив
позивачеві лист №02/12-1064, в якому
повідомлялося про те, що позивачем не
виконуються умови договору щодо оплати
з 2010 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідач не довів
правомірність своїх дій щодо винесення
рішення №65/1 від 21.03.2012 року та
скасування дозволу на розміщення
зовнішньої реклами №001052, №001052 та
допустив протиправну бездіяльність
щодо ненадання позивачу інформації про
інше рівноцінне місце розташування
зовнішньої реклами.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Пунктами 3, 5, 6 Типових правил
розміщення зовнішньої реклами,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2003 року №2067,
визначено, що зовнішня реклама
розміщується на підставі дозволів та у
порядку, встановленому виконавчими
органами сільських, селищних, міських
рад відповідно до цих Правил.

Для регулювання діяльності з
розміщення зовнішньої реклами
сільською, селищною, міською радою може
утворюватись відділ, управління або
уповноважуватися установа,
організація (робочий орган).

До повноважень робочого органу
належать, зокрема, розгляд заяв
розповсюджувачів зовнішньої реклами
на надання дозволу, внесення змін у
дозвіл, переоформлення дозволу та
продовження строку його дії;
підготовка проекту рішення
виконавчого органу ради щодо надання
дозволу чи про відмову у його наданні;
видача дозволу на підставі рішення
виконавчого органу ради.

Робочий орган здійснює інші
повноваження відповідно до
законодавства.

Таким чином, дозвіл на розміщення
рекламних засобів або відмову у його
виданні видається виконавчим
комітетом ради за підготовленим
робочим органом рішенням, тобто
відповідач у справі - орган владних
повноважень, на якого чинним
законодавством покладені функції щодо
регулювання відносин, пов'язаних з
наданням дозволів або відмов у наданні
дозволів на розміщення рекламних
засобів.

Відповідно до пункту 28 Типових правил
розміщення зовнішньої реклами,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 29.12.2003 року №2067,
розміщення зовнішньої реклами, у
десятиденний строк з початку зміни
містобудівної ситуації, реконструкції,
ремонту, будівництва робочий орган
надає розповсюджувачу зовнішньої
реклами інформацію про інше рівноцінне
місце. У разі досягнення згоди щодо
нового місця розташування рекламного
засобу вносяться зміни у дозвіл.

Строк дії дозволу продовжується на час,
необхідний для вирішення питання про
надання рівноцінного місця. Після
закінчення реконструкції, ремонту,
будівництва на місці розташування
рекламного засобу розповсюджувач
зовнішньої реклами має пріоритетне
право на розташування рекламного
засобу на попередньому місці.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем не було
запропоновано позивачу ані іншого
рівноцінного місця, ані розташування
рекламного засобу на попередньому
місці.

На теперішній час на попередньому
місті рекламні конструкції встановити
неможливо через розширення проїзної
частини дороги.

Також судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 21.08.2010 року позивач
позбавлений можливості користуватись
виділеним йому місцем для розташування
рекламних конструкцій, тому підстави
для нарахування плати за договором
відсутні.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір №122 від 25.11.2009
року є договором найму (оренди) у
розумінні статті 759 Цивільного кодексу
України, відповідно до положень якої
наймач звільняється від плати за весь
час, протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу виконавчого комітету
Донецької міської ради відхилити.

Постанову Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 07 серпня 2013 року та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 18 вересня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша