Справа № 2а-1970/2495/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа №
126311/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року у справі за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю «Родос»
до Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2011 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю «Родос»
звернулося до суду з позовом до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції, в якому просить
скасувати податкові
повідомлення-рішення відповідача: від 5
квітня 2011 року № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 36
075,00 грн., в т.ч. основний платіж - 28 860,00
грн., 7 215,00 грн. - штрафні (фінансові)
санкції; від 6 квітня 2011 року № ,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 45 093,75 грн., в т.ч. основний
платіж - 36 075,00 грн., 9 018,75 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року позов задоволено. Скасовано
податкові повідомлення-рішення
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції № від 5
квітня 2011 року та № від 6 квітня
2011 року.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що ТзОВ «Родос»
укладено договори з ТзОВ «Компанія
«Кредо» №4 від 01.10.2008 року
транспортного експедирування та №9 від
07.10.2008 року про надання консультаційних
послуг. Реальність здійснення
господарських операцій ТзОВ «Родос» з
його контрагентом - ТзОВ «Компанія
«Кредо» підтверджується первинними
бухгалтерськими документами, а саме:
договорами, актами виконаних робіт,
податковими накладними, квитанціями до
прибуткових касових ордерів,
транспортними накладними,
вантажно-митними деклараціями,
інвойсами, специфікаціями, накладними
на товар, що транспортувався покупцям.

Суд першої інстанції звертає увагу на
те, що на всі господарські операції
видано податкові накладні належно
оформленні, із зазначенням
номенклатури поставки товарів, її
обсяги.

Оскільки позивачем подано всі первинні
бухгалтерські документи на виконання
господарських договорів між ТзОВ
«Кредо» і ТзОВ « Родос», підтверджено
транспортування товарів, що
поставлялись, включення обсягів
поставки та сум ПДВ сторонами до
податкових декларацій, наявність
податкових накладних, виключає
безтоварність господарських операцій,
а відтак вказані договори не є
нікчемними.

При цьому судом першої інстанції не
прийнято до уваги твердження
відповідача про те, що в даний час стан
контрагента позивача ТзОВ «Кредо» -
ліквідаційна процедура за рішенням
суду, а також: зняття з обліку від 29
грудня 2010 року, оскільки на момент
укладення та виконання договірних
правовідносин у період з 01.10.2008 р. по
31.12.2008 р. контрагент позивача ТзОВ
«Кредо» було зареєстровано як юридична
особа, здійснювало свою господарську.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що позивачем
правомірно віднесено до складу валових
витрат, витрат за придбані товари,
роботи і послуги, та правомірно
сформовано податковий кредит в період
що перевірявся.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
Тернопільська об'єднана державна
податкова інспекція оскаржила її,
подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що
проведеною перевіркою встановлено
неможливість фактичного здійснення
контрагентом позивача - ТзОВ «Компанія
«Кредо» господарських операцій з
урахуванням реального часу,
оперативності проведення,
місцезнаходженням майна, віддаленості
контрагентів один від одного, обсягу
трудових ресурсів, економічно
необхідних для виконання робіт або
надання послуг, відсутність
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, яке економічно необхідне
для здійснення діяльності, в
результаті чого, ТзОВ «Родос»
відображено у бухгалтерському обліку
господарські операції, щодо придбання
послуг у ТзОВ «Компанія «Кредо», які
фактично не відбувались, оскільки, не
підтверджуються відповідними
розрахунковими, платіжними ті іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку, який
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку,

Таким чином, апелянт стверджує, що
внаслідок вищенаведено, в порушення
пунктів 5.1, 5.2. підпункту 5.3.9, 5.3. статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» платником
завищено валові витрати на 144300,00 грн.,
відповідно в порушення підпунктів 7.4.1,
7.4.5 пункту підпунктів 7.5.1, 7.5.2 г пункту 7.5
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» товариством завищено
податковий кредит на 28 860,00 грн. Отже, за
розглядом акта перевірки
Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією правомірно
прийнято оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що у період з 21.03.2011
року по 23.03.2011 року працівниками
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Родос» з окремих
питань дотримання вимог податкового
законодавства по операціях з ТзОВ
«Компанія «Кредо» за період з 01.10.2008р.
по 31.12.2008 р.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 23.03.2011 року
№1386/23-623/32632165, згідно якого встановлено:
завищення валових витрат за рахунок
віднесення до їх складу результатів
операцій, які фактично не
здійснювались в межах господарської
діяльності підприємства, що призвело
до завищення скоригованих валових
витрат внаслідок чого занижено податок
на прибуток за 4-й квартал 2008 року, який
підлягає сплаті до бюджету в сумі 36075,0
грн., чим порушено п. 5.1, пп. 5.2.1 п. 5.2 пп.
5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»;
заниження податкового зобов 'язання
податку на додану вартість в сумі 28 860
грн.00 коп., в тому числі за жовтень 2008
року в сумі 13 515 грн.00 коп., за листопад
2008 року в сумі 3 230 грн.00 коп., за грудень
2008року в сумі 12115 грн. 00 коп., чим
порушено пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.5.1 п. 7.5, п.п.7.5.2
п.7.5, 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість».

На підставі зазначеного акту перевірки
Тернопільською об'єднаною державною
податковою інспекцією винесено
податкові повідомлення-рішення: від 5
квітня 2011 року № , яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 36
075,00 грн., в т.ч. основний платіж - 28 860,00
грн., 7 215,00 грн. - штрафні (фінансові)
санкції; від 6 квітня 2011 року № ,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток на
загальну суму 45 093,75 грн., в т.ч. основний
платіж - 36 075,00 грн., 9 018,75 грн. - штрафні
(фінансові) санкції.

Дані податкові повідомлення-рішення
оскаржувалися позивачем у
адміністративному порядку, однак його
скарги залишено без задоволення, а
податкові повідомлення-рішення
залишено без змін.

Встановлено, що ТзОВ « Родос» (замовник)
укладено договори з ТзОВ «Компанія
«Кредо» (виконавець) №4 від 1 жовтня 2008
року транспортного експедирування та
№9 від 7 жовтня 2008 року про надання
консультаційних послуг.

Як слідує із матеріалів справи, факт
виконання даних договорів оформлено
актами виконаних робіт б/н від 22.10.2008
року, б/н від 24.10.2008 року, № 20 від 21.10.2008
року, № 22 від 23.10.2008 року, №17 від 20.11.2008
року, № 18 від 21.11.2008 року, №2 від 03.12.2008
року, № 2 від 04.12.2008 року, № 14 від 18.12.2008
року, № 12 від 19.12.2008 року, податковими
накладними від 20 листопада 2008 року №17;
від 3 грудня 2008 року №2, від 04 грудня 2008
року №2, від 18 грудня 2008 року №14, від 19
грудня 2008 року №12, квитанціями до
прибуткових касових ордерів,
транспортними накладними,
вантажно-митними деклараціями,
інвойсами, специфікаціями, накладними
на товар, що транспортувався покупцям
№ В-00000006 від 22 жовтня 2008 року, № В 00000010
від 04 грудня 2008 року, № В -00000011 від 19
грудня 2008 року, № В - 00000007 від 24 жовтня
2008 року.

Крім того, на всі господарські операції
видано податкові накладні належно
оформленні, з зазначенням номенклатури
поставки товарів, її обсяги.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» валові витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій матеріальній або
нематеріальній формах, здійснювана як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які прибавляються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Датою збільшення валових витрат
виробництва (обігу), згідно п.п.11.2.1 п.11.2
ст.11 цього Закону вважається лата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: або дата
списання коштів з банківських рахунків
платника податку на оплату товарів
(робіт, послуг), а в разі їх придбання за
готівку - день їх видачі з каси платника
податку; або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт
(послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт
(послуг).

Підпунктом 5.3.9. п.5.3. ст.5 Закону
встановлено, що не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку .

Під час розгляду справи встановлено, що
факт понесених витрат ФОП ОСОБА_2
підтверджений відповідними
розрахунковими документами і
придбаний товар в подальшому був
реалізований іншим суб'єктам
господарювання.

Виходячи з положень п. 1.7 ст. 1 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (далі - Закон (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин), податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до п. 10.1 ст. 10 Закону особами,
відповідальними за нарахування,
утримання та сплату (перерахуванню) до
бюджету є: платники податку, визначені
у статті 2 цього Закону.

У відповідності до вимог п.п. 7.2.3. п. 7.2.
ст. 7 Закону податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг). Податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту (п.п.
7.2.6. п. 7.2 статті 7 Закону).

Згідно пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону не
дозволяється включення до податкового
кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями, а також, у разі, коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються непідтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартосіі
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі, якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Підпунктом 7.5.1 п.7.5 ст.7 даного Закону
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - вб разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

На думку суду апеляційної інстанції,
позивачем правомірно віднесено до
складу валових витрат, витрат за
придбані товари, роботи і послуги, та
правомірно сформовано податковий
кредит в період що перевірявся.

Судом обґрунтовано відхилино
посилання відповідача, що в даний час
стан контрагента позивача ТзОВ «Кредо»
- ліквідаційна процедура за рішенням
суду, а також: зняття з обліку від 29
грудня 2010 року, оскільки на момент
укладення та виконання договірних
правовідносин у період з 01.10.2008 р. по
31.12.2008 р. контрагент позивача ТзОВ
«Кредо» було зареєстровано як юридична
особа, здійснювало свою господарську.

Що стосується висновків апелянта щодо
недійсності та нікчемності правочинів,
укладених між ТзОВ «Родос» з його
контрагентом - ТзОВ «Компанія «Кредо»
суд апеляційної інстанції зазаначає:

Статтею 204 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 ст. 228 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

На думку суду апеляційної інстанції,
визначенню правочину як такого, що
порушує публічний порядок або
визначенню правочину як такого, що є
нікчемний, повинен передувати вирок
суду про притягнення учасника
(учасників) такого правочину до
кримінальної відповідальності, який би
набрав законної сили або рішення суду
про визнання правочину недійсним.
Однак, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідачем таких доказів
надано не було.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, а доводи апелянта на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 12 вересня
2011 року у справі №2-а-1970/2495/11 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Родос» до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
податкових повідомлень-рішень - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 15.10.2014 року.