Справа № 814/2790/13-а
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/66571/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області

на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року

по справі №814/2790/13-а

за позовом Регіонального управління
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів Державної
податкової служби України у
Миколаївській області (надалі - РУ
Департамент САТ у Миколаївській
області)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хантер Клаб» (надалі
- ТОВ «Хантер Клаб»)

про стягнення фінансових санкцій, -

встановив:

У червні 2013р. позивач звернувся до
Миколаївського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому ставить питання про стягнення з
відповідача фінансових санкцій в
розмірі 9920,00грн., які підприємство має
сплатити на підставі рішення про
застосування штрафних санкцій
№140122/02-21, однак в добровільному порядку
не сплачує, що зумовило звернення до
суду.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15.08.2013р., у
задоволенні позову було відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суд від 04.10.2013р.
відкрито апеляційне провадження за
апеляційною скаргою Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03.12.2013р.
апеляційну скаргу залишено без
задоволення а рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх
судових інстанцій, ГУ Міндоходів у
Миколаївській області звернулося із
касаційною скаргою до Вищого
адміністративного суду України, в якій,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанції, та прийняти у
справі нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином. Відповідно до п.2 ч.1
ст.222 КАС України справа розглядається
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, РУ Департамент САТ у
Миколаївській області було проведено
фактичну перевірку діяльності ТОВ
«Хантер Клаб» за адресою: м.Миколаїв,
вул.М.Василевського,51, на предмет
дотримання вимог законодавства, яке
регламентує порядок обігу
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, про що складено акт від 10.03.2013р.
№56/21-249/38169626.

За висновками перевірки встановлено
факт зберігання алкогольних напоїв,
описаних в додатку №1 до акту
перевірки, без марок акцизного податку,
чим порушено вимоги п.20 постанови
Кабінету Міністрів України від 27.12.2010р.
№1251 «Про затвердження Положення про
виготовлення, зберігання, продаж марок
акцизного податку та маркування
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів» та ст.11 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів».

На підставі висновків, викладених в
акті перевірки, 26.03.2013р. РУ Департамент
САТ у Миколаївській області прийнято
рішення №140122/02-21 про застосування до
відповідача штрафних санкцій у
розмірі 9920,00грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодилась колегія апеляційного суду,
виходив з того, що належним рішенням
податкового органу, який виконує
функції контролюючого органу сфері
контролю за виробництвом та обігом
спирту, алкогольних напоїв і тютюнових
виробів, для виникнення у відповідача
грошового зобов'язання в зв'язку з
порушенням вимог Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» є податкове
повідомлення - рішення. При
встановленні порушення ТОВ «Хантер
Клаб» Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів», податковим органом не
приймалось податкового
повідомлення-рішення, що не
спростовується позивачем. Таким чином,
за відсутності належного рішення
контролюючого органу для виникнення у
відповідача грошового зобов'язання у
вигляді фінансової санкції, відсутні
підстави для існування у відповідача
відповідного податкового боргу.

Однак, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не може
погодитись з такими висновками суддів
попередніх інстанції з огляду на таке.

Так, частиною четвертою статті 17 Закону
України «Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів» (далі -
Закон) визначено компетенцію органів,
уповноважених застосовувати штрафні
санкції за порушення норм цього Закону.
Рішення про стягнення штрафів,
передбачених частиною другою статті 17
Закону, приймаються органами доходів і
зборів та/або органом, який видав
ліцензію на право виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями і тютюновими виробами, та
іншими органами виконавчої влади у
межах їх компетенції, визначеної
законами України.

Приписи статті 17 Закону не
встановлюють форми та вимог до рішень
про застосування санкцій за порушення
законодавства, яке регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

Такі норми містить Порядок
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.06.2003 № 790. Зокрема, додатком до
цього Порядку визначено форму рішення
про застосування фінансових санкцій,
яке виноситься в разі виявлення
порушення вимог законодавства, що
регулює обіг спирту, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів.

Разом із тим, відповідно до пункту 10
підрозділу 10 розділу ХХ Податкового
кодексу України (Перехідні положення)
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, Державної
податкової адміністрації України та
інших центральних органів виконавчої
влади, прийняті до набрання чинності
цим Кодексом на виконання законів з
питань оподаткування, та
нормативно-правові акти, які
використовуються при застосуванні
норм законів про оподаткування (в тому
числі акти законодавства СРСР),
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Кодексу, до прийняття
відповідних актів згідно з вимогами
цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми,
що прийняті до набрання чинності
Податковим кодексом України або
одночасно з ним, можуть
застосовуватися лише в частині, що не
суперечить нормам цього Кодексу.

Зазначене стосується також і норм, які
регулюють повноваження контролюючих
органів у розумінні Податкового
кодексу України.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
грошове зобов'язання платника податків
- сума коштів, яку платник податків
повинен сплатити до відповідного
бюджету як податкове зобов'язання
та/або штрафну (фінансову) санкцію, що
справляється з платника податків у
зв'язку з порушенням ним вимог
податкового законодавства та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи,
а також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що
поняття грошового зобов'язання охоплює
всі суми коштів, які підлягають сплаті
як штрафні санкції за порушення вимог
законодавства, дотримання якого
контролюють контролюючі органи. Не є
винятком і штрафні санкції за
порушення законодавства, яке регулює
обіг спирту етилового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58
Податкового кодексу України у разі,
коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбаченого для громадян), або у разі,
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

Зазначена норма встановлює, що в разі,
коли контролюючий орган діє на
підставі статті 54 цього Кодексу (тобто
коли він зобов'язаний визначити,
зокрема, суму штрафу за порушення вимог
законодавства, дотримання якого ним
контролюється), такий орган приймає
податкове повідомлення-рішення.

При цьому в пункті 58.1 статті 58
Податкового кодексу України
безпосередньо зазначено, що податкове
повідомлення-рішення приймається в
разі визначення суми грошового
зобов'язання, у тому числі за порушення
норм іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
відповідні органи.

Зазначене цілком стосується органів
доходів і зборів України, які
контролюють дотримання вимог
законодавства щодо обігу спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів.

З огляду на аналіз викладених
законодавчих приписів контролюючий
орган у разі виявлення порушення вимог
законодавства, яке регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, якщо таке порушення тягне за
собою визначення грошових зобов'язань
у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій, зобов'язаний прийняти
податкове повідомлення-рішення.

Тому з 1 січня 2011 року (від часу набрання
чинності Податковим кодексом України)
у контролюючих органів в розумінні
Податкового кодексу України відсутні
повноваження щодо прийняття інших
рішень, крім податкових
повідомлень-рішень, якими можуть бути
визначені грошові зобов'язання.

Однак, окремі дефекти форми рішення
контролюючого органу не повинні
сприйматися як безумовні підстави для
висновку щодо протиправності спірного
рішення і, як наслідок, про його
скасування. Якщо спірне рішення
прийняте контролюючим органом у межах
своєї компетенції та з його змісту
можна чітко встановити зміст цього
рішення (зокрема, порушення
законодавства, за які застосовуються
відповідні санкції, та розмір
останніх), таке рішення може бути
визнане судом правомірним навіть у
разі, коли не дотримано окремих
елементів форми спірного рішення.

Приписи частини п'ятої статті 17 Закону,
згідно з якими в судовому порядку
стягуються не виконані суб'єктом
господарювання рішення органів,
уповноважених застосовувати санкції
за порушення законодавства щодо обігу
спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, можуть
застосуватися лише в частині, що не
суперечить Податковому кодексу
України. Отже, ця норма не стосується
податкових повідомлень-рішень,
прийнятих контролюючими органами в
розумінні Податкового кодексу України.

Тому й передбачені відповідними
рішеннями суми грошових зобов'язань
підлягають узгодженню в порядку,
встановленому Податковим кодексом
України для узгодження грошових
зобов'язань, визначених контролюючим
органом.

У свою чергу визначені такими
рішеннями суми грошових зобов'язань
підлягають сплаті як грошові
зобов'язання в розумінні Податкового
кодексу України, а своєчасно
несплачені суми повинні стягуватися в
порядку, передбаченому для стягнення
податкового боргу (тобто з обов'язковим
направленням платникові податків
податкових вимог тощо).

Враховуючи, що питання про надсилання
податковим органом на адресу
відповідача податкових вимог щодо
погашення ТОВ спірної суми податкового
зобов'язання, ані судом першої
інстанції, ані судом апеляційної
інстанції не досліджувалось, колегія
суддів дійшла висновку про неповне
з'ясування всіх обставин, що мають
значення для правильно вирішення
справи.

Так само, підлягають дослідженню і
обставини справи за якими податковим
органом було прийнято спірне рішення,
оскільки, як було зазначено вище, не є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог невідповідність форми
рішення, якщо спірне рішення прийняте
контролюючим органом у межах своєї
компетенції та з його змісту можна
чітко встановити зміст цього рішення.

Відповідно п.3 ч.1 ст.163 КАС України
мотивувальна частина постанови
повинна містити встановлені судом
обставин із посиланням на докази, а
також мотивів неврахування окремих
доказів; мотивів, з яких суд виходив при
прийнятті постанови, і положення
закону, яким він керувався.

Аналогічні вимоги визначені ст.206 КАС
України для ухвали суду апеляційної
інстанції.

Згідно з ч.4, 5 ст.11 КАС України суд
вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи. Суд повинен запропонувати
особам, які беруть участь у справі,
подати докази або з власної ініціативи
витребувати докази, яких, на думку суду,
не вистачає.

За таких обставин, судами порушено ст.159
КАС України, згідно якої судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на наведене, касаційна
інстанція на підставі ст.227 КАС України
дійшла висновку про неповне
встановлення обставин справи та
обумовлену цим неможливість надання
належної юридичної оцінки всім
обставинам у справі, у зв'язку з чим
справа підлягає направленню на новий
розгляд для достовірного з'ясування та
правильного вирішення цього спору.

Під час нового судового розгляду
справи судам необхідно врахувати
викладене, повно та об'єктивно
дослідити обставини справи, дати їм
належну юридичну оцінку, в залежності
від встановленого, правильно
застосувати до спірних правовідносин
норми матеріального права та ухвалити
законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
-задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 15 серпня 2013
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03 грудня 2013
року - скасувати та направити справу на
новий розгляд в суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, в
порядку та у строки встановлені
ст.ст.236-238 КАС України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов