Справа № 821/2490/14
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2490/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Івлевій В.О., за участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Варченка О.Л. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні про визнання
протиправним та скасування вимоги про
сплату недоїмки від 09.08.2013 р. № Ф-2212,

встановив:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного
фонду України в місті Херсоні (далі по
тексту - УПФУ в м. Херсоні або
відповідач) про визнання протиправним
та скасування вимоги про сплату
недоїмки від 09.08.2013 р. № Ф-2212.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
09.08.2013 р. Управлінням Пенсійного фонду
України в місті Херсоні винесено
вимогу про сплату недоїмки № Ф-2212.
Позивач вважає винесену вимогу
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що недоїмка могла
виникнути у липні 2013 року та вимога
повинна бути направлена протягом 15
робочих днів серпня 2013 року. Оскільки, у
вказаній вимозі зазначено, що
заборгованість зі сплати єдиного
внеску обліковується станом на 18.09.2013,
то вимога могла бути направлена лише
після 18.09.2013 р., що є порушенням строків.
Крім того вказав, що вимога складена
09.08.2013 р., набрала чинності 16.09.2013 р.
Також вказав, що у вимозі рукописним
способом додано пункт 6 - "Дата видачі:
17.09.2013", що не передбачено Інструкцією
про порядок нарахування та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування не
передбачає внесення додаткових
пунктів у бланк вимоги та те, що в
вимозі вказано крім його прізвища, ще
прізвище іншої особи. Вказав, що вимога
йому не надсилалась, тому позивач був
позбавлений права у разі незгоди з
розрахунком суми боргу, зазначеної у
вимозі про сплату недоїмки, платник
узгодити її з органами Пенсійного
фонду у порядку, встановленому
Пенсійним фондом України.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував.
Заперечення обґрунтовані тим, що сума
заборгованості, яка виставлена у
вимозі Ф-2212 складається з
заборгованості за період з червня по
листопад 2012 та з січня по червень 2013
року, тому вважає, що позивач мав строк
для сплати заборгованості до 20 липня 2013
року. Супровідним листом від 09.08.2013
року позивачу направлено вимогу про
сплату заборгованості рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
поштового відправлення. Вказав, що у
встановлений законом строк позивач
заборгованість не сплатив та для
узгодження суми недоїмки не звертався.
Прізвище іншої особи в вимозі
зазначено помилково, що є опискою та
вказав, що дані щодо ОСОБА_1 вказані
вірно.

Заслухавши пояснення осіб які беруть
участь у справі, розглянувши подані
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
прийшов до наступного: Законом №2464-VI
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" ( далі по тексту
Закон №2464-VI) визначено правові та
організаційні засади забезпечення
збору та обліку єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Згідно із п. 2, ч. 1, ст. 1 Закону № 2464-VI
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Платники єдиного внеску визначені ст. 4
Закону № 2464-VI. Зокрема, до них
відносяться фізичні особи -
підприємці, втому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування.

Судом встановлено, що відповідач є
платником єдиного внеску,
зареєстрований в установленому
порядку як фізична особа-підприємець в
управлінні Пенсійного фонду України в
м Херсоні.

09.08.2013 р. Управлінням Пенсійного фонду
України в місті Херсоні винесено
Вимогу про сплату недоїмки № Ф-2212 в
сумі 4 633,28 грн.

В судовому засіданні встановлено, що
сума вимоги складається із
заборгованості за період з червня по
листопад 2012 та з січня по червень 2013
року.

Згідно із п. 1, ч. 2, ст. 6 Закону № 2464-VI
платник єдиного внеску зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
нараховувати, обчислювати і сплачувати
єдиний внесок. При цьому, ч. 8, ст. 9
Закону № 2464-VI встановлено базовий
звітний період - календарний місяць.
Відповідно до ч. 8, ст. 9 цього ж Закону,
платники єдиного внеску зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за відповідний базовий звітний період,
не пізніше 20 числа місяця, що настає за
базовим звітним періодом. Однак,
всупереч положенням вищевказаних норм,
позивач вчасно та в повному обсязі не
сплатив суму єдиного внеску, чим і
порушили норми діючого законодавства,
а УПФУ в свою чергу виставило ОСОБА_1
вимогу, яку й оскаржує позивач на даний
час.

Відповідно до п. 6.3. Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі по тексту -
Інструкція), затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України
27.09.2010 № 21-5, у випадках, передбачених
підпунктами "б" та/або "в" цього
пункту, вимога надсилається
платникам, зазначеним у підпунктах 2.1.3
та 2.1.4 пункту 2.1 розділу II цієї
Інструкції, протягом п'ятнадцяти
робочих днів, наступних за
календарним місяцем, у якому виникла
або зросла недоїмка зі сплати єдиного
внеску (заборгованість зі сплати
фінансових санкцій).

Відповідно до наданого відповідачем
супровідного листа від до вимоги про
сплату недоїмки та копії конверту
позивачу направлялась вимога про
сплату недоїмки рекомендованим листом
за адресою реєстрації ОСОБА_1 у
встановлені законом строки.

Отже, посилання позивача на те, що він
не отримував оскаржувану вимогу суд не
приймає до уваги, оскільки вона
надсилась за місцем його реєстрації.

Щодо посилання позивача на те, що у
вимозі зазначена невідома йому особа -
ОСОБА_3, суд зазначає, що в судовому
засіданні встановлено, що прізвище
вказано помилково, тому суд не приймає
до уваги посилання позивача щодо
невірності вказаних даних, оскільки в
оскаржуваній вимозі зазначено
ідентифікаційний код ОСОБА_1, а
наявність заборгованості
підтверджується розрахунками
заборгованості, наданими відповідачем.

Серед критеріїв оцінювання судом
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, є принцип законності, що
закріплений у ч.2 ст.19 Конституції
України, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС
України особливістю провадження в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень є те, що обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

З огляду на вказане, суд вважає, що в
даному випадку відповідач довів
правомірність внесеної вимоги про
сплату недоїмки.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в місті Херсоні про визнання
протиправним та скасування вимоги про
сплату недоїмки від 09.08.2013 р. № Ф-2212 не
підлягає задоволенню.

Окрім того, правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору визначає
Закон України "Про судовий збір" від
08.07.2011 р., № 3674-VI (далі - Закон №3674) зі
змінами, внесеними згідно Закону № 590-VII
від 19.09.2013 р.

Ставка збору за одання позову
майнового характеру складає 2 відсотки
розміру майнових вимог, але не менше 1, 5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше чотирьох розмірів
мінімальних заробітних плат.

Під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до заявленої
чи відхиленої частини вимоги.

Отже, позивачу необхідно сплатити
решту судового збору.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12,17,18, 19,128, ч. 1 ст. 158,
159, 160-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Заходи забезпечення адміністративного
позову, постановлені ухвалою 17 липня 2014
року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 решту судового збору
за подання адміністративного позову до
суду в сумі 1632 (одна тисяча шістсот
тридцять дві) грн. 12 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 21 жовтня 2014 р.

Суддя
Василяка
Д.К.

кат. 10.1