Справа № 803/1889/14
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Справа № 803/1889/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

при секретарі судового засідання
Брудовській Н. В.,

за участю представників відповідача
Романішиної Т. Л., Оліферчук Н. П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Відділу державної виконавчої служби
Камінь-Каширського районного
управління юстиції Волинської області
до Прокуратури Камінь-Каширського
району Волинської області про визнання
незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Відділ державної виконавчої служби
Камінь-Каширського районного
управління юстиції Волинської області
(далі - ВДВС Камінь-Каширського РУЮ)
звернувся з позовом до Прокуратури
Камінь-Каширського району Волинської
області про визнання незаконною та
скасування постанови від 08.09.2014 року №
66 про проведення перевірки у порядку
нагляду за додержанням та
застосуванням законів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем винесено оскаржувану
постанову із порушенням норм Законів
України «Про прокуратуру України» та
«Про виконавче провадження», оскільки
до повноважень прокуратури не
віднесено повноважень щодо нагляду за
законністю виконавчих проваджень у
цивільних, господарських,
адміністративних справах.

У заяві від 14.10.2014 року позивач просив
розгляд справи здійснювати за
відсутності його представника.

У письмових запереченнях відповідач
позовних вимог не визнав, посилаючись
на те, що представництво прокурором
інтересів громадян чи держави у суді
слід розуміти, у тому числі, як
здійснення захисту інтересів громадян
та держави в ході виконання судових
рішень шляхом вжиття заходів
спрямованих на своєчасне і реальне
виконання судових рішень,
постановлених у справах за позовами
прокурора, а також шляхом належного
захисту інтересів громадян, які не
спроможні з різних причин їх захистити,
та держави при виконанні рішень судів.
Вважає, що оскаржувана постанова
винесена відповідачем правомірно, а
тому просив у задоволенні позову
відмовити повністю.

У судовому засіданні представники
відповідача позовні вимоги не визнали
з підстав, наведених у письмових
запереченнях, просили у задоволенні
позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
відповідача, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що у
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08.09.2014 року
заступником прокурора
Камінь-Каширського району Федчиком С.
В. винесено постанову № 66 про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням та застосуванням
законів, відповідно до якої об'єктом
проведення перевірки є ВДВС
Камінь-Каширського РУЮ.

Підставою для проведення перевірки
була власна ініціатива прокурора
згідно п. 2.4 Положення про порядок
проведення органами прокуратури
перевірок при здійсненні нагляду за
додержанням і застосуванням законів,
затвердженого наказом Генерального
прокурора України від 12.11.2012 року № 111
та факти, що свідчать про можливі
порушення вимог Закону України «Про
виконавче провадження».

Не погоджуючись із постановою від
08.09.2014 року № 66 позивач оскаржив її в
судовому порядку.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно статті 121 Конституції України
прокуратура України становить єдину
систему, на яку покладаються:
підтримання державного обвинувачення
в суді; представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом; нагляд за
додержанням законів органами, які
проводять оперативно-розшукову
діяльність, дізнання, досудове
слідство; нагляд за додержанням
законів при виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян;
нагляд за додержанням прав і свобод
людини і громадянина, додержанням
законів з цих питань органами
виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими і
службовими особами.

Пунктом 9 розділу ХV Перехідних
положень Конституції України
передбачено, що прокуратура продовжує
виконувати відповідно до чинних
законів функцію нагляду за додержанням
і застосуванням законів та функцію
попереднього слідства - до введення в
дію законів, що регулюють діяльність
державних органів щодо контролю за
додержанням законів, та до сформування
системи досудового слідства і введення
в дію законів, що регулюють її
функціонування.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про прокуратуру» прокурорський
нагляд за додержанням і правильним
застосуванням законів Кабінетом
Міністрів України, міністерствами та
іншими центральними органами
виконавчої влади, органами державного
і господарського управління та
контролю, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевими Радами, їх
виконавчими органами, військовими
частинами, політичними партіями,
громадськими організаціями, масовими
рухами, підприємствами, установами і
організаціями, незалежно від форм
власності, підпорядкованості та
приналежності, посадовими особами та
громадянами здійснюється Генеральним
прокурором України і підпорядкованими
йому прокурорами.

Як передбачено статтею 19 Закону
України «Про прокуратуру», предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є: відповідність актів, які
видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам; додержання законів про
недоторканність особи,
соціально-економічні, політичні,
особисті права і свободи громадян,
захист їх честі і гідності, якщо
законом не передбачений інший порядок
захисту цих прав; додержання законів,
що стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.

Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Підстави та порядок проведення
перевірок визначені статтею 21 Закону
України «Про прокуратуру».

Так, відповідно до частин 1, 2 цієї
статті перевірки проводяться за
письмовими зверненнями органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, депутатів усіх рівнів,
фізичних та юридичних осіб, а також за
власною ініціативою прокурора. При
цьому перевірки за заявами фізичних чи
юридичних осіб, зверненнями та
запитами депутатів усіх рівнів, крім
заяв та повідомлень про кримінальне
правопорушення, проводяться лише у
разі їх попереднього розгляду
компетентними органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами або неприйняття
ними у встановлені строки рішень з цих
питань.

У разі якщо захист прав і свобод людини
і громадянина та інтересів держави
згідно із законом є компетенцією
відповідних органів державного
нагляду (контролю), перевірки
проводяться з обов'язковим наданням
оцінки щодо законності їх діяльності. У
зв'язку з бездіяльністю уповноваженого
органу державного нагляду (контролю)
або відсутністю такого органу
вживаються відповідні заходи
прокурорського реагування, спрямовані
на забезпечення захисту прав і свобод
людини і громадянина, інтересів
держави.

З системного аналізу вищезазначеної
норми вбачається, що підставами для
проведення перевірки є письмові
зверненнями органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
депутатів усіх рівнів, фізичних та
юридичних осіб, а також власна
ініціатива прокурора.

Пунктом 2.4 Положення про порядок
проведення органами прокуратури
перевірок при здійсненні нагляду за
додержанням і застосуванням законів,
затвердженого наказом Генерального
прокурора України від 12.11.2012 року № 111,
передбачено, що підставами для
проведення перевірки прокурором за
власною ініціативою є дані, що свідчать
про можливі порушення законності.
Висновки про наявність підстав для
проведення перевірки можуть бути
зроблені за наслідками проведених
аналізів, узагальнень, опрацювання
інформацій про стан законності,
вивчень актів та матеріалів органів
державного нагляду (контролю),
матеріалів розгляду судами цивільних,
адміністративних, господарських справ
та справ про адміністративні
правопорушення, матеріалів
кримінальних проваджень,
інформаційних баз даних державних
органів, повідомлень у засобах масової
інформації, мережі Інтернет та з інших
джерел.

Відповідно до частини 3 статті 21 Закону
України «Про прокуратуру» для
здійснення перевірки прокурор приймає
постанову, в якій зазначає підстави, що
свідчать про можливі порушення
законності, та обґрунтовує
необхідність вчинення дій,
передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини
першої статті 20 цього Закону. Не
допускається проведення перевірки без
надання копії зазначеної постанови
представнику підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичній особі -
підприємцю.

Як вбачається з постанови про
проведення перевірки у порядку нагляду
за додержанням та застосуванням
законів від 08.09.2014 року № 66, у
заступника прокурора
Камінь-Каширського району Федчика С. В.
були обґрунтовані підстави для
проведення перевірки, а саме не
дотримання посадовими особами ВДВС
Камінь-Каширського РУЮ вимог Закону
України «Про виконавче провадження», в
частині повноти використання наданих
законодавством повноважень при
проведені виконавчих дій за рішеннями
суду, які постановлені за позовами
прокурорів в інтересах громадян та
держави, в результаті чого низький
рівень стягнення коштів по виконавчих
провадженнях.

Порядок відомчого контролю визначений
статями 83-86 Закону України «Про
виконавче провадження», зокрема, ними
визначено перелік посадових осіб, які
мають право здійснювати перевірку
законності виконавчого провадження,
умови проведення перевірки
виконавчого провадження. Так
відповідно до частин першої, шостої
статті 83 Закону України «Про виконавче
провадження» контроль за
своєчасністю, правильністю і
повнотою виконання рішень державним
виконавцем здійснюють начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
а також керівник вищестоящого органу
державної виконавчої служби. Контроль
за законністю виконавчого провадження
здійснюють Міністерство юстиції
України через Департамент державної
виконавчої служби, а Головне
управління юстиції Міністерства
юстиції України в Автономній
Республіці Крим, головні управління
юстиції в областях, містах Києві та
Севастополі - через відповідні
управління державної виконавчої
служби.

На думку суду, проведення перевірки в
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів, в тому числі в
органах державної виконавчої служби,
не суперечить законодавству і не
виходить за межі повноважень
прокуратури. Існуючі у чинному
законодавстві про виконавче
провадження положення про відомчий та
судовий контроль стосуються не
обмеження повноважень прокурора, а
конкретизації власне відомчої
контрольної функції органів державної
виконавчої служби у виконавчому
провадженні, введення процедур доступу
до документів виконавчого провадження.
Разом з тим, при вирішенні даного спору
питання про доступ до документів
виконавчого провадження - їх
витребування в порядку, визначеному
статтею 85 цього Закону, чи ознайомлення
стороною виконавчого провадження (в
тому числі прокурором) в порядку
статті 12 Закону, мова не йде. Відтак, з
огляду на об'єкт перевірки та її
предмет, прокурор наділений
повноваженнями на проведення
перевірки ВДВС в порядку нагляду за
додержанням таким органом виконавчої
влади законів, а не за виконавчим
провадженням, як це помилково розуміє
позивач.

Крім того, суд вважає, що аналіз діючої
редакції Закону України «Про
прокуратуру» надає право органам
прокуратури на проведення таких
перевірок, в тому числі при наявності
органів, які здійснюють контрольні
/наглядові функції за дотриманням
законодавства про виконавче
провадження. Забезпечення органами ДВС
процедури виконавчих дій не може
протиставлятися здійсненню органами
прокуратури функції прокурорського
нагляду, зокрема при виконанні судових
рішень, оскільки за правовою природою
це зовсім різні функції, які не
виключають одна одну і виконуються в
рамках чітко визначеного правового
поля. Якщо виконавче провадження - це
сукупність дій органів і посадових
осіб ДВС, спрямованих на примусове
виконання рішення, то прокуратура
здійснює нагляд за законністю,
вимагаючи усунення порушень закону від
суб'єктів правовідносин на цій стадії,
у т.ч. від органів державної виконавчої
служби. Тому прокурор на завершальній
стадії судового провадження
забезпечує відстоювання основних
принципів судочинства, зокрема
обов'язковості виконання судового
рішення, реалізовуючи свої
повноваження шляхом направлення
відповідної вимоги (акта
прокурорського реагування), у т.ч. до
спеціально уповноваженого органу
примусового виконання рішень у разі
порушення ним закону.

Також, суд зазначає, що постанова про
проведення перевірки є актом
одноразового застосування і вичерпує
свою дію фактом її виконання, тобто
фактом її вручення уповноваженій особі
підприємства, установи чи організації,
де проводиться перевірка.

Аналогічну правову позицію висловив
Вищий адміністративний суд України у
інформаційному листі від 11.09.2013 року №
1237/12/13-13.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач як суб'єкт владних
повноважень довів правомірність
винесеної ним постанови.

З урахуванням наведеного суд приходить
до висновку, що відповідач при
винесенні оскаржуваної постанови діяв
на підставі та у межах наданих йому
повноважень, передбачених
Конституцією України та Законом
України «Про прокуратуру», а тому
позовні вимоги є необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтею
163 Кодексу адміністративного
судочинства України, на підставі
Конституції України, Закону України
«Про прокуратуру», Закону України «Про
виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Відділу державної виконавчої
служби Камінь-Каширського районного
управління юстиції Волинської області
до Прокуратури Камінь-Каширського
району Волинської області про визнання
незаконною та скасування постанови від
08 вересня 2014 року № 66 відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, повний
текст якої складено 20 жовтня 2014 року.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий-суддя О. О. Андрусенко