Справа № 802/4857/13-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/17675/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2014р. у
справі № 802/4857/13-а за позовом ОСОБА_5 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області, третя особа ОСОБА_4
про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернулась з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області, третя особа ОСОБА_4,
в якому з урахуванням заяви про зміну
позовних вимог просила скасувати
реєстрацію декларації про початок
будівельних робіт від 09.02.2012
зареєстровану за №4 та реєстрацію
декларації про початок будівельних
робіт від 04.04.2012 зареєстровану за
№ВН060.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що в спірних
деклараціях зазначені містобудівні
умови, які не реєструвались та не
затверджувались під вказаним номером,
видавались іншому забудовнику за іншою
адресою, що підтверджується відповіддю
правління містобудування та
архітектури Козятинської міської рад.
Тому, на думку позивача, очевидним є
факт надання недостовірної інформації,
що є безумовною підставою, згідно з
"Порядком прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
№461, для скасування реєстрації
декларації.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 03.02.2014р. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2014р.
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 03.02.2014р.
скасовано. Прийнято нове рішення, яким
позов задоволено повністю. Скасовано
реєстрацію декларації про початок
будівельних робіт від 09.02.2012
зареєстровану за №4. Скасовано
реєстрацію декларації про початок
будівельних робіт від 04.04.2012
зареєстровану за №ВН060.

На постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2014р.
надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
ставиться питання про її скасування та
залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_5 є власником
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого
у АДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право власності від
04.02.2009 року та державним актом від 18.12.2012
року серія ЯМ №497881 на право власності
на земельну ділянку на якій
розташований магазин.

09.02.2012р. та 04.04.2012р. громадянкою ОСОБА_4
подавались до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Вінницькій області декларації про
початок виконання будівельних робіт, а
саме реконструкція магазину по АДРЕСА_1
з переобладнанням під стоматологічний
кабінет.

26.11.2013р. та 11.12.2013р. позивачка звернулась
до відповідача із заявою про порушення
ОСОБА_4 норм будівельного
законодавства та просила призначити в
зв'язку із цим перевірку.

Однак, відповідач провів таку
перевірку та не виявив порушень,
пов'язаних із недостовірністю даних,
відображених третьою особою у
декларації про початок будівельних
робіт.

На думку позивача вищезазначені
декларації належать скасуванню,
оскільки будівельна споруда ОСОБА_4
знаходиться впритул із магазином
позивача, що в свою чергу перешкоджає
останній обслуговувати свій об'єкт у
відповідності до вимог ДБН 360-92, що
спонукало до звернення з цим позовом до
суду.

Розглядаючи справу та відмовляючи в
задоволенні позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що під час
судового розгляду не встановлено факту
порушення відповідачем прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача у сфері публічно-правових
відносин.

Натомість суд апеляційної інстанції
скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги виходив з того, що відповідачем
при проведенні позапланової перевірки
третьої особи на підставі звернень
позивача не дотримано вимог Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду апеляційної інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про архітектурну діяльність" для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю
(далі - орган державного
архітектурно-будівельного контролю).

Відповідно до пункту 1 Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 553 від
23.05.2011 року (далі - Порядок), державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється Держархбудінспекцією та
її територіальними органами.

Пунктом 2 зазначеного Порядку
встановлено, що державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за дотриманням: вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, технічних умов, інших
нормативних документів під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт, архітектурних,
інженерно-технічних і конструктивних
рішень, застосування будівельної
продукції; порядку здійснення
авторського і технічного нагляду,
ведення загального та (або) спеціальних
журналів обліку виконання робіт,
виконавчої документації, складення
актів на виконані будівельно-монтажні
та пусконалагоджувальні роботи; інших
вимог, установлених законодавством,
будівельними нормами, правилами та
проектною документацією, щодо
створення об'єкта будівництва.

Відповідно до п.7 Порядку підставами
для проведення позапланової перевірки
є звернення фізичних чи юридичних осіб
про порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, в поданих зверненнях від
26.11.2013 та від 11.12.2013 ОСОБА_5 зазначила про
відсутність містобудівних умов,
будівництво капітальної забудови на
землях сервітутного користування,
забудови виходу з належного їй
магазину та неможливість
обслуговувати свою будівлю.

За правилами підпунктів 4,7,8 пункту 11
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
посадові особи інспекцій під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
мають право: проводити перевірку
відповідності виконання підготовчих
та будівельних робіт вимогам
будівельних норм, державних стандартів
і правил, затвердженим проектним
вимогам, рішенням, технічним умовам,
своєчасності та якості проведення
передбачених нормативно-технічною і
проектною документацією зйомок,
замірів, випробувань, а також ведення
журналів робіт, наявності у
передбачених законодавством
випадках паспортів, актів та
протоколів випробувань, сертифікатів
та іншої документації; залучати до
проведення перевірок представників
центральних і місцевих органів
виконавчої влади, органів
місцевого самоврядування,
експертних та громадських
організацій (за погодженням з
їх керівниками), фахівців
галузевих науково-дослідних та
науково-технічних організацій, які
пройшли професійну атестацію;
отримувати в установленому
законодавством порядку від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, фізичних осіб
інформацію та документи, необхідні для
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю.

В силу положень пункту 12 зазначеного
Порядку, посадові особи інспекції під
час здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю
зобов'язані: у повному обсязі,
об'єктивно та неупереджено здійснювати
державний архітектурно-будівельний
контроль у межах повноважень,
передбачених законодавством.

Водночас, як вірно встановлено судом
апеляційної інстанції, зі змісту акту
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів та правил від
07.11.2013 №1126-ПП не з'ясовувались питання
порушені ОСОБА_5 у зверненнях від
26.11.2013р., від 11.12.2013р.
Таким чином, відповідачем при
проведенні позапланової перевірки
третьої особи на підставі звернень
позивача не дотримано вимог Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю, що
не спростовано позивачем.

Відповідно до положень статті 24 Закону
України "Про планування і забудову
територій", чинного на момент видачі
містобудівних умов та обмежень від
26.08.2010, право на забудову земельної
ділянки реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням та відповідно до
містобудівних умов і обмежень забудови
земельної ділянки, встановлених згідно
з вимогами цього Закону.

У разі відсутності місцевих правил
забудови або при намірах забудови
земельної ділянки за межами населеного
пункту відповідний орган виконавчої
влади чи орган місцевого
самоврядування у двотижневий строк з
дня реєстрації заяви (клопотання) надає
заявнику згоду на розроблення
містобудівного обґрунтування
розміщення об'єкта.

Містобудівні умови і обмеження
забудови земельної ділянки, викладені
в містобудівному обґрунтуванні, після
його погодження та врахування
результатів громадського обговорення
в порядку, встановленому цим Законом
затверджуються рішенням відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування одночасно із
затвердженням містобудівного
обґрунтування.

Містобудівні умови і обмеження
забудови земельної ділянки отримані
відповідно до частини четвертої цієї
статті або затверджені рішенням
відповідної місцевої ради, є підставою
для отримання інших вихідних даних для
проектування об'єкта (об'єктів)
забудови земельної ділянки та
здійснення цього проектування.

Такі ж вимоги передбачені в пункті 4
Порядку надання вихідних даних для
проектування об'єктів містобудування,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №489 від 20.05.2009, яка
була чинна станом на 26.08.2010 року.

За правилами положень пункту 9 статті 31
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" до відання
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належать: надання
відповідно до закону містобудівних
умов і обмежень забудови земельних
ділянок.

Відповідно до вимог частини 6 статті 59
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", виконавчий
комітет сільської, селищної міської,
районної у місті (у разі її створення)
ради в межах своїх повноважень приймає
рішення.

Як вірно встановлено судом апеляційної
інстанції, зі змісту відповіді
Козятинської міської ради від 20.01.2014
місцеві правила забудови не
приймались. Також а ні містобудівного
обґрунтування, а ні громадського
обговорення, а ні рішення про
затвердження містобудівних умов у
складі містобудівного обґрунтування
не має.

А враховуючи те, що містобудівні умови
є обов'язковою підставою для надання
дозволу на проведення підготовчих
будівельних робіт (стаття 28-1 Закону
України "Про планування і забудову
територій, чинного на час виникнення
правовідносин), а в спірних деклараціях
зазначені містобудівні умови які не
видавались третій особі, тому
обгрунтованим є доводи позивача про
надання третьою особою недостовірної
інформації, що в свою чергу є підставою
для скасування реєстрації декларацій.

За таких обставин судова колегія
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції повно і правильно
встановлені фактичні обставини справи,
характер правовідносин сторін і вірно
застосовано до них норми матеріального
права.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 04.03.2014р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: