Справа № 2а-0870/7216/11
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/40502/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Вербицької О.В., Муравйова О.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

на постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2013 року

у справі №2а-0870/7216/11

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(надалі - СПД-ФО ОСОБА_1)

до Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Запорізької
області (надалі - Бердянська ОДПІ
Запорізької області)

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

встановив:

У серпні 2011р. позивач звернувся до суду
з позовом до Бердянської ОДПІ
Запорізької області про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення від
23.08.2011р. №.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 18.10.2011р. в
задоволені позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10.12.2013р. рішення суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове,
яким позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкового
повідомлення-рішення від 23.08.2011р.
№.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 10.12.2013р. та
постановити нове - про відмову у
задоволені позовних вимог, посилаючись
на неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

В письмових запереченнях на касаційну
скаргу позивач зазначає, що рішення
суду апеляційної інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
правову оцінку обставинам справи судом
надано правильно, а доводи касаційної
скарги є необґрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
наведені у скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанції, відповідачем проведена
планова документальна перевірка СПД-ФО
ОСОБА_1 з питання дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2008р. по
31.12.2010р., за результатами якої складений
акт №482/1720/НОМЕР_1 від 10.08.2011р.

На підставі зазначеного акта
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від
23.08.2011р., до складу сум якого увійшли:
донарахований податок на додану
вартість 206143,00грн. та штрафні
(фінансові) санкції на суму 54425,75грн.

Підставою для прийняття спірного
податкового повідомлення рішення
слугував висновок податкового органу
про те, що позивачем було порушено
п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України «Про
податок на додану вартість»,
донараховано податку на додану
вартість в сумі 206143,00грн., виявлено
порушення п.п.4.1.4 п.4.1 ст.4 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»,
платником податків не подана звітність
згідно розділу II п.2 Закону України від
30.11.2006р. за №398-V «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України з
питань оподаткування» та п.22.13 ст.22
Закону України від 03.06.2008р. №309-VI «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», відповідно до яких
позивачем не подано декларації з
податку на додану вартість за серпень -
грудень 2009р., січень - грудень 2010р.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, колегія апеляційного суду
виходив з того, що відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, на якого
покладено обов'язок доведення
правомірності прийнятого ним рішення,
не навів належних доказів на
підтвердження обґрунтованості
прийняття спірного податкового
повідомлення - рішення.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
такі висновки суду апеляційної
інстанції цілком вірними та
обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» запроваджено спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності для суб'єктів малого
підприємництва, пункт 1 статті 1 якого
надає фізичним особам право перебувати
на такій системі оподаткування за
умови, якщо вони здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Наведене свідчить, що одним із
критеріїв права особи перебувати на
спрощеній системі оподаткування є
обсяг виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) і цей обсяг не
повинен перевищувати 500 тис. гривень за
календарний рік.

У ст.5 Указу Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» визначено, що в разі
порушення платником єдиного податку
вимог ст.1 Указу, зокрема перевищення
обсягу виручки від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
протягом календарного року, такий
платник повинен перейти на загальну
систему оподаткування, обліку та
звітності. Починаючи з наступного
звітного періоду (кварталу). В той же
час, обов'язок платника перейти на
загальну систему оподаткування
автоматично не породжує обов'язок
реєстрації такою особою платником ПДВ.

Перелік підстав, за наявності яких
особа підлягала обов'язковій
реєстрації як платник ПДВ, на час
виникнення спірних правовідносин між
сторонами, визначалися Законом
України «Про податок на додану
вартість».

Згідно з п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 даного Закону
особа підлягає обов'язковій реєстрації
як платник податку у разі коли загальна
сума від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), у тому числі
з використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300000,00 гривень (без
урахування податку на додану вартість).

З огляду на вказану норму права, судом
обґрунтовано зазначено, що загальна
сума, що перевищує 300000,00 гривень
визначається виходячи з операцій, що
підлягають оподаткуванню згідно з
Законом України «Про податок на додану
вартість».

При цьому, податкова служба, виходячи з
підстав визначення спірних податкових
зобов'язань, безпідставно ототожнює
поняття «виручка», якою згідно ч.4 ст.1
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» є сума, фактична
отримана суб'єктом підприємницької
діяльності на розрахунковий рахунок
або (та) в касу за здійснення операцій з
продажу продукції (товарів, робіт,
послуг) з поняттям «оподатковуваних
операцій» в розумінні п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2
Закону України «Про податок на додану
вартість», оскільки відповідно до ст.6
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва» платник єдиного
податку не є платником ПДВ, у зв'язку з
чим суми поставки товарів (послуг),
здійснення під час перебування
суб'єкта підприємницької діяльності на
спрощеній системі оподаткування, не
підлягають оподаткуванню податком на
додану вартість.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що акт перевірки не
містить у собі відомостей про те, що
позивачем протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
перевищено 300000,00 гривень - граничну
суму від здійснення операцій з
поставки товарів (послуг), що
підлягають оподаткуванню згідно з
Законом України «Про податок на додану
вартість».

Отже, тільки у разі, коли з моменту
перевищення граничного розміру
виручки, визначеного ст.1 Указу, особою,
яка перебуває на спрощеній системі
оподаткування, допущено перевищення
операції з поставки товарів (послуг)
сукупно протягом останніх дванадцяти
календарних місяців 300000,00 гривень (без
урахування податку на додану вартість),
у такої особи виникає обов'язок
зареєструватися платником податку на
додану вартість та сплатити такий
податок, починаючи з періоду, в якому
відбулось перевищення загальної суми
(300000 гривень) від здійснення
оподатковуваних операцій з поставки
товарів (послуг).

Наведені норми законодавства та
встановлені під час апеляційного
розгляду справи обставини справи
свідчать про безпідставність
нарахування суб'єктом владних
повноважень позивачу податкових
зобов'язань, а тому судом апеляційної
інстанції цілком обґрунтовано визнано
протиправними та скасовано спірне
податкове повідомлення - рішення.

Дана правова позиція викладена в
ухвалах Вищого адміністративного суду
України від 10.07.2013р. (К/9991/61598/12) та від 02
червня 2014 року (К/9991/8278/11).

Таким чином, судом апеляційної
інстанції, виконано всі вимоги
процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини справи,
вирішено справу у відповідності з
нормами матеріального права,
постановлено обґрунтоване рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для справи. Висновки
судів про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються доказами,
дослідженими у судовому засіданні, а
тому підстав для їх перегляду з
мотивів, викладених в касаційній
скарзі не вбачається.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі
м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області -залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 грудня 2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
___________________ Н.Є. Маринчак

Судді:
___________________ О.В. Вербицька

___________________ О.В. Муравйов