Справа № 527/1330/14-а
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 р.Справа № 527/1330/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Макаренко Я.М.

Суддів: Шевцової Н.В. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області та ОСОБА_1 на постанову
Глобинського районного суду
Полтавської області від 24.06.2014р. по
справі № 527/1330/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Глобинському районі
Полтавської області

про визнання направомірною відмови в
перерахунку пенсії та зобов`язання
провести нарахування та виплату пенсії
в належному розмірі,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач)
звернувся до Глобинського районного
суду Полтавської області з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області (надалі по тексту відповідач), в
якому просив:

- визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області у перерахунку та виплаті
щомісячних пенсій (основної та
додаткової) відповідно до вимог ст.ст.
50,54,67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року № 796-XII,
виходячи з кратного розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої законом на час виплат;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області здійснити
починаючи з 01.01.2014 року перерахунок та
виплату щомісячної основної пенсії по
інвалідності в розмірі відшкодування
фактичних збитків, як інваліду 2 групи,
щодо захворювання якого встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою в
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком, встановлениої законом на час
виплат, відповідно до ст. 54, ст. 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року № 796-XII та з врахуванням вимог ч.
1ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", відповідні виплати
провести з урахуванням вже проведених
виплат;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області здійснити
починаючи з 01.01.2014 року перерахунок та
виплату щомісячної додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, як
інваліду 2 групи, щодо захворювання
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою в розмірі
75% мінімальних пенсій за віком,
встановленої законом на час виплат,
відповідно до ст. 50, ст. 67 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року № 796-XII з урахуванням вимог ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" відповідні виплати
провести, з урахуванням вже проведених
виплат;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської виконати постанову суду у
межах суми платежу за один місяць та
подати звіт про виконання судового
рішення протягом 1 місяця з дня
набрання постановою законної сили.

Постановою Глобинського районного
суду Полтавської області від 24.06.2014р.
позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області у здійсненні перерахунку та
виплаті пенсії по інвалідності в
розмірах, передбачених ст.ст. 50,54,67
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи" з
врахуванням вимог ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", виходячи з
кратного розміру мінімальної пенсії за
віком, встановленої законом на час
виплат за період з 01.01.2014 року по 24.06.2014
року.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок щомісячної основної
пенсії по інвалідності з 01.01.2014 року по
24.06.2014 року по 2 групи інвалідності в
розмірі 8 мінімальних пенсій за віком,
відповідно до ч. 4 ст. 54, ст. 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та з
врахуванням вимог ст. 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати, з урахуванням
фактично виплачених сум.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Глобинському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, з
01.01.2014 року по 26.06.2014 року по 2 групі
інвалідності в розмірі 75% мінімальних
пенсій за віком, відповідно до ч. 1 ст. 50,
ст. 67 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та з врахуванням вимог ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та провести відповідні
виплати, з урахуванням фактично
виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити у повному обсязі.

Позивач, не погодившись з рішенням суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення в частині кінцевої дати та
зобов'язати подати звіт про виконання
судового рішення протягом 1 місяця з
дня набрання постановою законної сили.

В обґрунтування своїх вимог позивач та
відповідач зазначили, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

Сторони в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися, про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції та доводи
апеляційних скарг, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 195 КАС України
справа розглядається в межах доводів
апеляційних скарг.

Судом встановлено, що позивач
відноситься до 1 категорії громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
2 групи з 27.09.2007 року безстроково по
захворюванню, пов'язаному з виконанням
обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків ЧАЕС у 1986 році, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, довідкою МСЕК серії МСЕ № 0343771.
Також, встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області, як пенсіонер і отримує
державну та додаткову пенсії, виплата
яких передбачена ст.ст. 50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року № 796-XII.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що з 01.01.2014
року позивачу підлягали виплаті суми
основної пенсії в розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії в
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком,
що дорівнюють розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність в залежності від зміни
прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

Статтею 49 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991р. передбачено, що
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Відповідно до статей 50, 54 Закону №
796-ХІІ розміри пенсій для інвалідів 2
групи, щодо яких установлено зв'язок із
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 8 мінімальних пенсій за
віком, а особам, які є інвалідами 2 групи
і віднесені до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах 75 % мінімальної пенсії за
віком.

Відповідно до п.28 розділу 11 ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" статтю 50 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" викладено у
такій редакції: особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах: інвалідам 2 групи -
20 процентів прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п.28 розділу 11 ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" статтю до ст. 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
викладено у такій редакції: у всіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими зокрема по 2 групі
інвалідності - 200 процентів
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Статтею 64 Конституції України
встановлено, що Конституційні права і
свободи людини і громадянина не можуть
бути обмежені.

Рішенням Конституційного суду України
№ 10-рп від 22 травня 2008 року положення
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та внесення змін до
деяких законодавчих актів України",
якими внесено зміни до ст.ст. 50, 54 ЗУ "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, тобто є неконституційними.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України,
Закони та інші правові акти за рішенням
Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Пунктом 4 Прикінцевих положень ЗУ "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
встановлено, що у 2013 році норми і
положення, зокрема, статей 50,54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік. Тобто, визначення порядку та
розмірів виплат указаним категоріям
громадян на 2013 рік делеговано Кабінету
Міністрів України.

Згідно ст. 3 Бюджетного Кодексу України
бюджетний період для всіх бюджетів, що
складають бюджетну систему України,
становить один календарний рік, який
починається 1 січня кожного року і
закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто положення п.4 Прикінцевих
положень ЗУ "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" діяли протягом
бюджетного року та закінчилися 31.12.2013
року.

Законом України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" не було встановлено
обмеження щодо виплат основної та
додаткової пенсії, не внесено змін до
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, з 01.01.2014 року діяли положення
ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", відповідно до яких розміри
пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких
установлено зв'язок із Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими 8
мінімальних пенсій за віком, а особам,
які є інвалідами 2 групи і віднесені до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах 75 % мінімальної
пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу основна та щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, виплачується з 01.01.2014 року в
розмірі встановленому постановою
Кабінету Міністрів України № 1210 від
23.11.2011 року.

Між тим, у період з 01.01.2014 року по 02.08.2014
року Кабінету Міністрів України не
надано право змінювати розміри пенсії,
вищезазначених Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

За таких обставин, правовідносини щодо
виплати основної та додаткової пенсії
особам, які постраждали внаслідок
аварії на ЧАЕС регулюються Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а тому
застосуванню до таких правовідносин
підзаконного акту - постанови КМУ № 1210,
яка суперечить Закону № 796-ХІІ, є
помилковим.

Також колегія суддів вважає
безпідставними доводи апеляційної
скарги позивача, щодо зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області подати суду звіт про виконання
судового рішення протягом 1 місяця з
дня набрання постановою законної сили,
з наступних підстав.

Положеннями КАС України визначені
загальні та спеціальні способи
судового контролю.

Загальний судовий контроль за
виконанням судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому ст. 181 КАС
України.

В свою чергу, спеціальні способи
судового контролю за виконанням
судових рішень закріплені статтею 267
КАС України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України
визначено, що суд, який ухвалив судове
рішення в адміністративній справі, має
право зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Вказані норми кореспондують положення
абзацу сьомого пункту 4 частини першої
статті 163 КАС України та абзацу п'ятого
пункту 4 частини першої статті 207 КАС
України, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду першої чи
апеляційної зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій.

Виходячи із системного аналізу
вищенаведених правових норм, колегія
суддів дійшла висновку, що встановити
судовий контроль за виконанням рішення
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем у справі, суд першої чи
апеляційної інстанції може під час
прийняття постанови у справі.

Такий контроль здійснюється судом
шляхом зобов'язання суб'єкта владних
повноважень надати звіт про виконання
судового рішення, розгляду поданого
звіту на виконання постанови суду
першої, апеляційної чи касаційної
інстанцій, а в разі неподання такого
звіту - встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу.

Тобто, встановлення судового контролю
за виконанням судового рішення є
правом суду, а не його обов'язком, яке
реалізується виключено під час
прийняття постанови по суті.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на неправильність висновків
суду першої інстанції в частині
зазначення кінцевого терміну
перерахунку щомісячної основної та
додаткової пенсії, колегія суддів
вважає не обґрунтованим, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Отже, захисту адміністративним судом
підлягають порушені права, свободи чи
інтереси у сфері публічно-правових
відносин.

На момент звернення до суду зазначена
пенсія нарахована та виплачена не була,
тому позивач не мав підстав вважати, що
відповідач порушуватиме в майбутньому
його законні права та інтереси.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що в даному випадку відсутнє
порушення прав позивача, отже підстав
для задоволення позову в цій частині,
немає.

Виходячи з наведеного колегія суддів
відхиляє доводи апеляційної скарги
позивача, що суд повинен зобов'язати
відповідача здійснювати позивачу
перерахунок пенсії безстроково,
оскільки судове рішення має бути
наслідком чинного правового
регулювання та не може регулювати
правовідносини, що виникнуть у
майбутньому.

За таких обставин, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційних
скарг, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Управління
Пенсійного фонду України в
Глобинському районі Полтавської
області та ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Глобинського районного суду
Полтавської області від 24.06.2014р. по
справі № 527/1330/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Макаренко Я.М.Судді
Шевцова Н.В. Мінаєва О.М. Повний текст
ухвали виготовлений 20.10.2014 р.