Справа № 826/5022/14
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/5022/14
інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі
Таран А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці на
Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.06.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до Управління
МВС України на Південно-Західній
залізниці про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці про
поновлення на роботі та стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16.06.2014 року адміністративний позов -
задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати в повному обсязі Постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16.06.2014 року та ухвалити
нову, якою відмовити в задоволенні
адміністративного позову повністю.
Свої вимоги апелянт аргументує тим, що
постанова суду першої інстанції є
незаконною та необґрунтованою, з
порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
15.01.2014 року Управлінням МВС України на
Південно-Західній залізниці видано
наказ №10 о/с «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності»,
згідно п.1 якого за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у керуванні транспортним
засобом із явними ознаками
алкогольного сп'яніння, відмові від
проходження медичного огляду, у
встановленому законом порядку,
ігноруванні неодноразових вимог МВС
України щодо недопущення порушень
транспортної дисципліни, що призвело
до порушення вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ст.ст.1, 7 Закону України «Про
дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22.02.2006 р.,
зважаючи на вимоги п.3.17 наказу МВС
України від 16.03.2007 р. №81 «Про заходи
щодо зміцнення дисципліни і законності
в органах внутрішніх справ та
попередження надзвичайних подій,
пов'язаних із загибеллю й травмуванням
особового складу», майора міліції
ОСОБА_3, заступника начальника відділу
карного розшуку лінійного відділу на
станції Київ-Пасажирський Управління
МВС України на Південно-Західній
залізниці звільнити з органів
внутрішніх справ за порушення
дисципліни.

На підставі наказу №10 о/с від 16.01.2014
року Управлінням МВС України на
Південно-Західній залізниці прийнято
наказ №11 о/с від 16.01.2014 р. (по особовому
складу), яким відповідно до Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ звільнено з органів
внутрішніх справ у запас (з постановкою
на військовий облік) п.64 «є» (за
порушення дисципліни) майора міліції
ОСОБА_3 (М-064478), заступника начальника
відділу карного розшуку лінійного
відділу на станції Київ-Пасажирський
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці, з 17 січня
2014 року.

Листом від 17.01.2014 р. №37/7-627 позивача
повідомлено про те, що з 17.01.2014 року його
звільнено з органів внутрішніх справ
та направлено витяг з наказу
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці від 15.01.2014
року №10 о/с.

Вирішуючи даний спір колегія суддів
звертає увагу на таке.

Згідно ч.1 ст.43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» N 3460-ІV
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Закону дисциплінарний
проступок - невиконання чи неналежне
виконання особою рядового або
начальницького складу службової
дисципліни.

Статтею 7 Закону визначено, що службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу:
дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; захищати і охороняти від
протиправних посягань життя, здоров'я,
права та свободи громадян, власність,
довкілля, інтереси суспільства і
держави; поважати людську гідність,
виявляти турботу про громадян і бути
готовим у будь-який час надати їм
допомогу; дотримуватися норм
професійної та службової етики;
берегти державну таємницю; у службовій
діяльності бути чесною, об'єктивною і
незалежною від будь-якого впливу
громадян, їх об'єднань та інших
юридичних осіб; стійко переносити всі
труднощі та обмеження, пов'язані зі
службою; постійно підвищувати свій
професійний та культурний рівень;
сприяти начальникам у зміцненні
службової дисципліни, забезпеченні
законності та статутного порядку;
виявляти повагу до колег по службі та
інших громадян, бути ввічливим,
дотримуватися правил внутрішнього
розпорядку, носіння встановленої форми
одягу, вітання та етикету; з гідністю і
честю поводитися в позаслужбовий час,
бути прикладом у дотриманні
громадського порядку, припиняти
протиправні дії осіб, які їх учиняють;
берегти та підтримувати в належному
стані передані їй в користування
вогнепальну зброю, спеціальні засоби,,
майно і техніку.

Відповідно до ст. 12 Закону на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Так, з метою з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Службове розслідування
має бути завершене протягом одного
місяця з дня його призначення
начальником. У разі необхідності цей
термін може бути продовжено
начальником, який призначив службове
розслідування, або старшим прямим
начальником, але не більш як на один
місяць.

Зміст наказу доводиться до відома
особи рядового або начальницького
складу, яку притягнуто до
дисциплінарної відповідальності, під
підпис. У разі звільнення з посади або
звільнення з органів внутрішніх справ
особі рядового або начальницького
складу видається витяг з наказу.

При визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи-та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу. (Стаття 14 Закону)

Згідно ст. 16 Закону, яка встановлює
строки накладання дисциплінарних
стягнень, дисциплінарне стягнення
накладається у строк до одного місяця з
дня, коли про проступок стало відомо
начальнику.

У разі проведення за фактом учинення
проступку службового розслідування,
кримінального провадження або
провадження у справі про
адміністративне правопорушення на
осіб рядового і начальницького складу
дисциплінарне стягнення може бути
накладено не пізніше одного місяця з
дня закінчення службового
розслідування, кримінального
провадження або провадження у справі
про адміністративне правопорушення, не
враховуючи періоду тимчасової
непрацездатності або перебування у
відпустці.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.11.2013 року щодо позивача працівниками
ДАІ був складений протокол про
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130
КУпАП (керування транспортним засобом
у стані сп'яніння), внаслідок чого
останній і був оскаржуваним наказом
притягнутий до дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення з
посади.

Даний протокол про адміністративне
правопорушення був оскаржений
позивачем в судовому порядку про що
зазначив позивач у своїх поясненнях,
наданих під час проведення службового
розслідування.

В матеріалах справи також міститься
постанова Конотопського
міськрайонного суду Сумської області
від 01.04.2014 року, якою закрито
провадження у справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 за ст. 130 ч.1 КУпАП у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Однак, як вбачається з оскаржуваного
наказу, позивач звільнений з органів
внутрішніх справ за вчинення
дисциплінарного проступку, який
виразився у керуванні транспортним
засобом із явними ознаками
алкогольного сп'яніння, відмові від
проходження медичного огляду у
встановленому законом порядку,
ігноруванні неодноразових вимог МВС
України щодо недопущення порушень
транспортної дисципліни, що призвело
до порушення вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП, що
свідчить про те, що відповідачем
порушено вимоги щодо врахування
тяжкості проступку, обставин, за яких
його скоєно, заподіяної шкоди,
попередньої поведінки особи та
визнання нею своєї вини, її ставлення
до виконання службових обов'язків,
рівень кваліфікації.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на недотримання відповідачем вимог
Закону в частині строків накладання
дисциплінарних стягнень, а саме не
пізніше одного місяця з дня закінчення
службового розслідування,
кримінального провадження або
провадження у справі про
адміністративне правопорушення, не
враховуючи періоду тимчасової
непрацездатності або перебування у
відпустці.

Так, наказ №10 о/с був прийнятий 15.01.2014
року, а постанова про закриття
провадження у справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
01.04.2014 року, тобто відповідачем
повністю проігноровано вимоги чинного
законодавства та притягнено позивача
до дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з органів внутрішніх справ
з грубим порушенням норм
законодавства.

Крім того, до позивача застосовано
крайній захід дисциплінарного впливу,
обґрунтованість якого відповідачем не
доведена.

Таким чином, проаналізувавши
вищевикладене, колегія суддів дійшла
висновку, що відповідачем доводи
позивача не спростовано та не надано
суду доказів правомірності прийнятого
наказу №10 о/с «Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності».

Що стосується позовних вимог, про
стягнення з відповідача моральної
шкоди в сумі 2000,00 грн. колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
про відсутність підстав для
задоволення даної вимоги з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України,
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4
визначено, що під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Таким чином, позивачем не доведено
причинного зв'язку його звільнення з
виникненням у нього будь-яких хвороб чи
інших душевних страждань та/або
фізичного болю. Крім того, на
підтвердження наведених обставин до
суду не надано жодних доказів, зокрема
медичних довідок.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційній скарзі не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Управління МВС України на
Південно-Західній залізниці на
Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.06.2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16.06.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлено 14
жовтня 2014 року)

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Безименна Н.В.

Кучма А.Ю.