Справа № 2а/1270/8457/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/20219/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області про визнання
протиправними дій, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Головного
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Луганській області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області, у якому просив
визнати противоправною відмову
відповідача провести йому виплату
одноразової грошової допомоги у
зв'язку із встановленням інвалідності,
пов'язаної з виконанням службових
обов'язків при ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС, та
зобов'язати відповідача провести йому
виплату цієї одноразової грошової
допомоги в розмірі 35802,00 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 12 лютого 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 березня
2013 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, Головне Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області звернулося з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що з 20 вересня 1980 року по
01 серпня 1996 року позивач проходив
службу у Стахановському МВ УМВС
України в Луганській області на різних
посадах рядового і середнього
начальницького складу органів
внутрішніх справ, при цьому, у період з
03 січня 1989 року по 31 березня 1989 року
перебував у службовому відрядженні в
зоні Чорнобильської АЕС.

08 квітня 2010 року позивачеві
встановлена безстроково третя група
інвалідності у зв'язку із
захворюванням, пов'язаним з виконанням
службових обов'язків по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

В травні 2012 року позивач звернувся до
Головного управління МВС України в
Луганській області із заявою про
виплату одноразової грошової допомоги
відповідно до ст. 23 Закону України «Про
міліцію», проте, отримав від
відповідача відмову з посиланням на
відсутність законних підстав для
цього.

Частиною 6 статті 23 Закону України «Про
міліцію» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що у разі поранення
(контузії, травми або каліцтва),
заподіяного працівнику міліції під час
виконання ним службових обов'язків, а
також інвалідності, що настала в період
проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення зі
служби чи після закінчення цього
строку, але внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що мали місце в
період проходження служби в органах
внутрішніх справ, залежно від ступеня
втрати працездатності йому
виплачується одноразова грошова
допомога в розмірі до п'ятирічного
грошового забезпечення за останньою
посадою в порядку та на умовах,
визначених Кабінетом Міністрів
України. Визначення ступеня втрати
працездатності працівником міліції у
період проходження служби в органах
внутрішніх справ у кожному випадку
ушкодження здоров'я здійснюється в
індивідуальному порядку відповідно до
законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 2007 року № 707 затверджено
Порядок та умови виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції (далі - Порядок) та установлено,
що виплати згідно з цією постановою
здійснюються з 1 січня 2007 року за
рахунок коштів, передбачених державним
бюджетом на утримання Міністерства
внутрішніх справ, а також покладено
обов'язок на Міністерство внутрішніх
справ завершити виплату страхової суми
та одноразової грошової допомоги у
разі загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, що повинні бути
нараховані до 1 січня 2007 року.

Підпунктом 2 пункту 1 Порядку
передбачено, що одноразова грошова
допомога виплачується у разі
установлення інвалідності, яка настала
в період проходження служби в органах
внутрішніх справ або не пізніше ніж
через три місяці після звільнення із
служби чи після закінчення такого
строку внаслідок захворювання або
нещасного випадку, що сталися:

під час виконання службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю, у розмірі:
п'ятирічного грошового забезпечення -
інвалідам I групи; чотирирічного
грошового забезпечення - інвалідам II
групи; трирічного грошового
забезпечення - інвалідам III групи;

у період проходження служби, - у
відсотках відповідного розміру
грошового забезпечення згідно із
ступенем втрати працездатності, який
визначається медико-соціальною
експертною комісією.

Тобто розмір одноразової грошової
допомоги у разі встановлення
інвалідності залежить від умов,
внаслідок яких виникло захворювання
або стався нещасний випадок, а саме: під
час виконання службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю або у період
проходження служби.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОСОБА_3 було встановлено
інвалідність ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків військової служби по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Пунктом 2 Порядку визначено, що
виконанням службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю, зокрема, є
участь у ліквідації наслідків аварії,
пожежі, катастрофи, стихійного лиха та
інших надзвичайних подій.

Таким чином, інвалідність позивача
була встановлена внаслідок
захворювання, що сталося під час
виконання службових обов'язків,
пов'язаних з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю.

Враховуючи викладене, суди прийшли до
обґрунтованого висновку про наявність
законних підстав для задоволення
позову.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись статтями 222, 223, 224,
230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Головного Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Луганській області залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 12
лютого 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 березня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: