Справа № 802/3218/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 жовтня 2014 р.
Справа № 802/3218/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Сала
П.І.,

за участю

секретаря судового засідання:
Шалагінової М.С.,

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача:
Романовича С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до: Козятинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2014 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернувся до
суду з адміністративним позовом, в
якому з урахуванням уточнень позовних
вимог просить визнати протиправним та
скасувати рішення Козятинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (далі -
Козятинська ОДПІ) № від 06.08.2014
року про застосування фінансових
санкцій у вигляді штрафу в розмірі 1700
грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що на
підставі ухвали Вінницького міського
суду від 06.03.2014 року у справі № 127/4389/14-к
працівниками СУ ФР ГУ Міндоходів у
Вінницькій області було проведено
обшук його домоволодіння, під час якого
виявлено та вилучено пластмасову
каністру ємністю 35 літрів, що була
заповнена на 80-90 % рідиною з характерним
запахом спирту. 08.08.2014 року позивач
отримав оскаржуване рішення
Козятинської ОДПІ про застосування до
нього, як приватного підприємця,
фінансових санкцій за зберігання
спирту у місцях зберігання, не внесених
до Єдиного реєстру. З таким рішенням
відповідача ОСОБА_1 не погоджується і
вважає його протиправним, посилаючись
на те, що обшук був проведений в його
помешканні як у фізичної особи, а не
суб'єкта господарювання, який має
ліцензію на право виготовлення,
реалізацію та зберігання спирту
етилового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів в місцях, внесених
до Єдиного державного реєстру місць
зберігання. Просить врахувати, що він,
будучи фізичною особою-підприємцем,
перебуває на податковому обліку на
спрощеній системі оподаткування, а
відтак не може отримати дозвіл
(ліцензію) на виготовлення, торгівлю та
зберігання вищевказаних підакцизних
товарів. Також позивач ОСОБА_1 вважає,
що він не є суб'єктом господарювання, на
якого поширюються положення Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів", а тому не
повинен нести відповідальність за
порушення вимог ст. 15 цього Закону.

У судовому засіданні позивач повністю
підтримав заявлені позовні вимоги та
надав пояснення згідно з наведеними у
позовній заяві обґрунтуваннями.
Додатково пояснив, що вилучену в нього
каністру із водно-спиртовою рідиною
йому було повернуто без будь-яких
негативних наслідків. Крім того,
проведеним лабораторним дослідженням
встановлено, що рідина, яка знаходилася
у каністрі, не відповідає вимог ДСТУ і
не є спиртом, тоді як його притягнуто до
відповідальності саме за зберігання
спирту.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги заперечив і
наполягає на тому, що рішення №
від 06.08.2014 року про застосування до
позивача фінансових санкцій у розмірі
1700 грн. прийняте Козятинською ОДПІ
правомірно та на підставі матеріалів,
які були отримані від оперативного
управління Вінницької ОДПІ листом за №
1676/7/07-06-02 від 27.06.2014 року і якими
доведено факт зберігання ФОП ОСОБА_1
спирту у місці, не внесеному до Єдиного
державного реєстру місць зберігання
спирту, що є порушенням вимог ст. 15
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів".

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
сторін та оцінивши інші докази, які є у
справі, суд приходить до переконання,
що заявлений адміністративний позов
належить задовольнити з огляду на таке.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 як
фізична особа-підприємець
зареєстрований Калинівською районною
державною адміністрацією Вінницької
області 30.06.2010 року та взятий на облік
як платник податків у Козятинській
ОДПІ (Калинівське відділення) 01.07.2010
року (а.с. 8, 35-36).

Відповідно до відомостей з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців основним
видом діяльності позивача є роздрібна
торгівля з лотків і на ринках харчовими
продуктами, напоями та тютюновими
виробами.

Як вбачається з матеріалів справи,
06.08.2014 року Козятинською ОДПІ прийнято
рішення за № про застосування до
ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій у
вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за
порушення вимог ст. 15 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" (а.с. 7).

При цьому підставою для прийняття
податковим органом вищевказаного
рішення були матеріали
правоохоронного органу, а саме
оперативного управління Вінницької
ОДПІ, надіслані на адресу Козятинської
ОДПІ листом за № 1676/7/07-06-02 від 27.06.2014
року.

Водночас, як стверджує відповідач,
такими матеріалами доведено факт
зберігання ФОП ОСОБА_1 спирту у місці,
яке не внесене до Єдиного державного
реєстру місць зберігання, за що
передбачено відповідальність згідно з
абз. 10 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів".

Надаючи оцінку правомірності
оскаржуваного рішення суб'єкта владних
повноважень, суд керується наступними
мотивами.

Основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначає Закон
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів" від 19
грудня 1995 року № 481/95-ВP (далі - Закон №
481/95-ВР).

Статтею 16 цього Закону передбачено, що
контроль за дотриманням його норм
здійснюють органи, які видають
ліцензії, а також інші органи в межах
компетенції, визначеної законами
України.

Згідно із ст. 15 Закону № 481/95-ВР
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів здійснюється в
місцях зберігання алкогольних напоїв
та тютюнових виробів, внесених до
Єдиного реєстру, незалежно від того,
кому належить таке місце зберігання,
або того, за заявою якого суб'єкта
господарювання таке місце зберігання
було внесено до Єдиного реєстру.
Внесення даних до Єдиного реєстру
проводиться на підставі заяви суб'єкта
господарювання з обов'язковим
зазначенням місцезнаходження місця
зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, а також: для
юридичних осіб - найменування,
місцезнаходження, коду Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців; для
фізичних осіб-підприємців - прізвища,
імені, по батькові, місця проживання,
реєстраційного номера облікової
картки платника податків. До заяви
додаються копія виданої заявнику
ліцензії на відповідний вид
діяльності, засвідчена нотаріально або
посадовою особою органу ліцензування,
та документ, що підтверджує право
користування цим приміщенням.

Суб'єкти господарювання, які отримали
ліцензію на роздрібну торгівлю
алкогольними напоями та тютюновими
виробами, вносять до Єдиного реєстру
тільки ті місця зберігання алкогольних
напоїв та тютюнових виробів, що
розташовані за іншою адресою, ніж місце
здійснення торгівлі.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.08.2002 року № 1266 затверджено
Порядок визначення виробників і
покупців спирту та здійснення контролю
за його обігом.

Відповідно до п. 17 цього Порядку місця
зберігання спирту вносяться до Єдиного
реєстру місць зберігання спирту (далі -
Єдиний реєстр) у порядку, визначеному
ДПС.

До Єдиного реєстру вносяться:

місця зберігання спирту суб'єктів
підприємницької діяльності -
виробників спирту та алкогольних
напоїв;

місця зберігання спирту суб'єктів
господарювання, які отримують спирт
для забезпечення виробничих та інших
потреб, якщо його кількість перевищує
100 декалітрів на квартал.

Спирт зберігається його власником
виключно в місцях зберігання спирту,
внесених до Єдиного реєстру за його
заявою.

Крім того, згідно з п. 1.1 Порядку ведення
Єдиного державного реєстру місць
зберігання, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України № 251 від 28.05.2002 року (далі -
Порядок), єдиний державний реєстр місць
зберігання (далі - Єдиний реєстр) - це
перелік місць, що використовуються для
зберігання спирту, та приміщень, що
використовуються для зберігання
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, який містить відомості про
місцезнаходження місць зберігання та
відомості про заявників.

До Єдиного реєстру вносяться в тому
числі відомості про місце зберігання -
місцезнаходження (поштовий індекс,
область, район, місто, вулиця, номер
будинку), площа місця зберігання
(місткість місця зберігання спирту),
вид продукції, що зберігається.

Пунктом 2.1 вищезазначеного Порядку
передбачено, що до Єдиного реєстру
вносяться:

місця зберігання алкогольних напоїв та
тютюнових виробів;

місця зберігання спирту суб'єктів
підприємницької діяльності -
виробників спирту та алкогольних
напоїв;

місця зберігання спирту суб'єктів
підприємницької діяльності, які
отримують спирт для забезпечення
виробничих та інших потреб, якщо його
кількість перевищує 100 декалітрів на
квартал.

В силу вимог п. 1.4 Порядку у разі
зберігання спирту, або алкогольних
напоїв, або тютюнових виробів у місцях
зберігання, не внесених до Єдиного
реєстру, до суб'єктів підприємницької
діяльності застосовуються фінансові
санкції в порядку, установленому
чинним законодавством.

У свою чергу частиною 1 статті 17 Закону
№ 481/95-ВР встановлено, що за порушення
норм цього Закону щодо виробництва і
торгівлі спиртом етиловим, коньячним і
плодовим, спиртом етиловим
ректифікованим виноградним, спиртом
етиловим ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами
посадові особи і громадяни
притягаються до відповідальності
згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 11 ч. 1 ст. 17 Закону №
481/95-ВР (у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) до
суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у разі зберігання
спирту, або алкогольних напоїв, або
тютюнових виробів у місцях зберігання,
не внесених до Єдиного реєстру, - 100
відсотків вартості товару, який
знаходиться в такому місці зберігання,
але не менше 1700 гривень.

Правовий аналіз вищевказаних норм
законодавства дає підстави для
висновку про те, що суб'єкт
відповідальності за правопорушення
щодо зберігання спирту у місцях
зберігання, не внесених до Єдиного
реєстру, є спеціальним.

Зокрема, такий суб'єкт повинен мати
ліцензію на відповідний вид
діяльності, пов'язаний з виробництвом,
оптовою чи роздрібною торгівлею
алкогольними напоями, спиртовим
етиловим чи тютюновими виробами. Крім
того, він має бути або виробником
спирту, або суб'єктом підприємницької
діяльності, який отримує спирт для
забезпечення виробничих та інших
потреб, якщо його кількість перевищує
100 декалітрів на квартал, оскільки лише
у цьому разі законодавством
передбачено обов'язкове внесення
відомостей про місце зберігання спиту
до Єдиного реєстру.

Відповідач стверджує, що ФОП ОСОБА_1
здійснював зберігання спирту у місці,
яке не внесено до Єдиного державного
реєстру місць зберігання спирту
етилового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів, що свідчить про
порушення ним вимог ст. 15 Закону №
481/95-ВР.

Разом із тим, судом встановлено, а
суб'єктом владних повноважень не
спростовано тієї обставини, що позивач
немає ліцензії на відповідний вид
діяльності, пов'язаний з виробництвом,
оптовою чи роздрібною торгівлею
спиртовим етиловим. Також він не
належить до виробників спирту чи
отримувачів спирту для забезпечення
виробничих або інших потреб в
кількості, що перевищує 100 декалітрів
на квартал.

Відтак, оскільки ФОП ОСОБА_1 не
відповідає вищевказаним вимогам
чинного законодавства та не
відноситься до спеціальних суб'єктів
відповідальності за зберігання спирту
у місцях, не внесених до Єдиного
реєстру, на переконання суду, він не
може нести відповідальність згідно із
абз. 11 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

Більше того, відповідно до матеріалів
оперативного управління Вінницької
ОДПІ № 1676/7/07-06-02 від 27.06.2014 року,
проведеним обшуком у домоволодінні
ОСОБА_1 на подвір'ї будинку виявлено
пластмасову каністру ємністю 35 літрів,
що була заповнена на 80-90% прозорою
рідиною з характерним запахом спирту.

При цьому, як вбачається з листа
Вінницької ОДПІ № 19217/10/07-06-02 від 29.08.2014
року (а.с. 28), а також листів
Немирівського МПД ДП "Укрспирт" № 06/31
від 24.06.2014 року (а.с. 38) та № 06/08-364 від
04.08.2014 року (а.с. 46), вилучена у ОСОБА_1 під
час проведення обшуку водно-спиртова
рідина не відповідає діючим
нормативним документам ДСТУ 4181 "Спирт
етиловий ректифікований та спирт
етиловий-сирець" та ДСТУ 4222 "Горілка,
спирт етиловий та водно спиртові
розчини".

Водночас у статті 1 Закону № 481/95-ВР
наведено визначення термінів, які
вживаються у цьому Законі, і, зокрема,
передбачено, що спирт етиловий - це
спирт етиловий-сирець, спирт етиловий
ректифікований технічний, спирт
етиловий денатурований (спирт
технічний), спирт етиловий технічний,
спирт етиловий ректифікований, що
відповідають кодам 2207 і 2208 згідно з
УКТЗЕД та виготовлені з крохмале- і
цукровмісної сировини або з нехарчових
видів сировини за спеціальними
технологіями.

Таким чином, встановлена абз. 11 ч. 2 ст. 17
Закону № 481/95-ВР відповідальність за
зберігання спирту у місцях, не внесених
до Єдиного реєстру, передбачена саме
щодо спирту, який повинен відповідати
державним стандартам.

Водночас виявлена у ФОП ОСОБА_1
каністра з прозорою рідиною із
характерним запахом спирту не
відповідає діючим нормативним
документам ДСТУ 4181 "Спирт етиловий
ректифікований та спирт етиловий -
сирець" та ДСТУ 4222 "Горілка, спирт
етиловий та водно спиртові розчини", а
отже не може вважатися спиртом
етиловим в розумінні положень Закону №
481/95-ВР.

Крім того, у ході розгляду справи
встановлено, що водно-спиртова рідина,
яка зберігалась на подвір'ї
домоволодіння ОСОБА_1
використовувалась ним для власних
потреб, а не з метою продажу, що також
зафіксовано у матеріалах оперативного
управління Вінницької ОДПІ. За таких
обставин застосування до позивача
штрафних санкцій на підставі ст. 17
Закону України № 481/95-ВР є
безпідставним, що підтверджується
правовою позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеною в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
10.06.2010 року у справі № К-22945/07.

Суд також зауважує, що в оскаржуваному
рішенні про застосування фінансових
санкцій № від 06.08.2014 року
відповідач не конкретизує порушення
якої норми (частини, абзацу, пункту)
статті 15 Закону України № 481/95-ВР
допущене ФОП ОСОБА_1, незважаючи на те,
що дана стаття є значною за обсягом.

При цьому у судовому засіданні
представником відповідача не надано
обґрунтованих пояснень щодо того, в
чому саме полягало порушення позивачем
вимог ст. 15 Закону України № 481/95-ВР,
тоді як змістовний аналіз цієї статті
вказує на те, що вона взагалі не регулює
питання, пов'язані із зберіганням
спирту.

Крім того, судом встановлено, що
фінансові санкції до ФОП ОСОБА_1 мали б
бути застосовані згідно з абз. 11 ч. 2 ст.
17 Закону № 481/95-ВР, а не абз. 10 цієї
статті, як безпідставно зазначено в
оскаржуваному рішенні. Водночас абз. 10
ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, на який
посилається відповідач, виключений на
підставі Закону України "Про внесення
змін до деяких законів України щодо
вдосконалення окремих положень про
обмеження місць куріння тютюнових
виробів" від 24.05.2012 року № 4844-VI.

З огляду на викладене рішення
Козятинської ОДПІ № від 06.08.2014
року про застосування до позивача
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 1700 грн. визнається судом
протиправним і таким, що підлягає
скасуванню.

Крім того, суд бере до уваги те, що з 1
січня 2011 року (від часу набрання
чинності Податковим кодексом України)
у контролюючих органів в розумінні
Податкового кодексу України відсутні
повноваження щодо прийняття інших
рішень, крім податкових
повідомлень-рішень, якими можуть бути
визначені грошові зобов'язання.

Так, відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України
у разі, коли сума грошового
зобов'язання платника податків,
передбаченого податковим або іншим
законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі, коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факт невідповідності
суми бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, або
зменшує розмір задекларованого
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість, розрахованого
платником податків відповідно до
розділу V цього Кодексу, такий
контролюючий орган надсилає (вручає)
платнику податків податкове
повідомлення-рішення.

Таким чином, контролюючий орган у разі
виявлення порушення вимог
законодавства, яке регулює обіг спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, якщо таке порушення тягне за
собою застосування фінансових санкцій,
зобов'язаний прийняти податкове
повідомлення-рішення.

Тому прийняття контролюючим органом
будь-яких інших рішень в разі виявлення
порушень вимог законодавства, що
регулює обіг спирту, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів,
суперечить Податковому кодексу
України.

Вищезазначена правова позиція
узгоджується з положеннями
інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України №
375/11/14-14 від 28.03.2014 року.

Натомість оскаржуване рішення про
застосування фінансових санкцій
прийняте відповідачем у формі,
передбаченій Порядком про
застосування фінансових санкцій,
передбачених статтею 17 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", який затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№ 790 від 02.06.2003 року.

Відтак, суд доходить висновку про
невідповідність рішення Козятинської
ОДПІ № від 06.08.2014 року вимогам п.
58.1 ст. 58 ПК України, що додатково вказує
на його незаконність.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено).

Оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності свого рішення та докази,
надані позивачем, суд приходить до
переконання про відсутність як
фактичних, так і юридичних підстав для
прийняття рішення про застосування до
ФОП ОСОБА_1 фінансових санкцій у
вигляді штрафу в розмірі 1700 грн. за
порушення ст. 15 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", а тому заявлений
адміністративний позов належить
задовольнити повністю.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 162, 163, 167,
255, 257 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Козятинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області № від 06.08.2014
року про застосування до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 фінансових
санкцій у вигляді штрафу в розмірі 1700
грн. згідно з абз. 10 ч. 2 ст. 17 Закону
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів".

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
сплачений при зверненні до суду
судовий збір у розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Сало Павло Ігорович