Справа № 826/1679/14
Суддя: Цуркан М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/32685/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Цуркана М.І. (головуючий);
Єрьоміна А.В.; Кравцова О.В.,
секретар судового засідання - Наумець
О.В.;

за участю представника позивача -
Кафтана А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грін Ріелті» до
Управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Києва,
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії, що переглядається за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грін
Ріелті» на постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10 червня 2014 року,

у с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ТОВ «Грін Ріелті»
звернулося до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України у
Шевченківському районі м. Києва
(Управління ПФ), Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
(Головне управління ПФ) про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити дії.

Зазначали, що маючи намір придбати
об'єкт нерухомості, сплатили збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування в розмірі 53 286,67 грн, проте
згодом від придбання майна
відмовились.

Посилаючись на незаконність відмови
Управління ПФ повернути сплачені
кошти, просили визнати протиправними
дії відповідачів щодо такої відмови та
зобов'язати їх вчинити дії щодо надання
дозволу на повернення коштів,
сплачених як збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в
розмірі 53 286,67 грн згідно квитанції №
7526.56.2 від 4 квітня 2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
березня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано протиправною відмову
Управління ПФ та Головного управління
ПФ щодо повернення коштів та
зобов'язано Управління ПФ вчинити дії
щодо їх повернення. У задоволенні
вимоги про зобов'язання Головного
управління ПФ вчинити дії щодо
повернення коштів - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року, рішення суду першої інстанції
скасовано, а у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Грін Ріелті»,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
оскаржуване рішення скасувати, а
рішення суду першої інстанції залишити
в силі.

Заслухавши доповідача, представника
позивача, здійснивши перевірку
матеріалів справи та доводів
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 5 квітня 2013 року
з метою нотаріального посвідчення
угоди щодо придбання офісно-готельного
комплексу, який розташований у м.
Луцьку, вул. Кривий Вал, буд 39, ТОВ «Грін
Ріелті» сплатило 53 286,67 грн збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Угода купівлі-продажу не відбулась, і
станом на час судового розгляду
відповідне майно відчужене третій
особі, про що міститься запис у Єдиному
державному реєстрі прав та обтяжень на
нерухоме майно.

Звернувшись до Управління ПФ із заявою
про повернення сплачених коштів,
позивач отримав неодноразові відмови,
датовані 17 липня 2013 року, 12 грудня 2013
року та 24 січня 2014 року. Відповідач
мотивував свої рішення тим, що сплата
збору сама по собі свідчить про
укладення відповіданого договору.

Задовольнивши позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
придбав відповідний об'єкт
нерухомості, відтак сплатив кошти
безпідставно.

Скасувавши це рішення та відмовивши у
задоволенні позову, апеляційний суд
виходив з того, що невчинення
нотаріальної дії щодо купівлі-продажу
майна не є підставою вважати, що збір
сплачений помилково.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України з
такими висновками апеляційного суду не
погоджується.

Як вбачається з матеріалів справи, у
квитанції про сплату збору не вказано
за придбання якого об'єкта нерухомості
він сплачений.

В той же час, сам факт наявності у
позивача оригінала такої квитанції
свідчить про неукладення відповідної
угоди.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України від 15 липня 1999
року N 967-XIV «Про внесення змін до Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нотаріальне посвідчення або
реєстрація на біржі договорів
купівлі-продажу нерухомого майна
здійснюється за наявності
документального підтвердження сплати
збору, який справляється у разі
купівлі-продажу нерухомого майна.

За правилами пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України від 25
серпня 1999 року № 1549 «Про внесення змін
до Порядку сплати збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
окремих видів господарських операцій»
Міністерству юстиції доручено
забезпечити витребування нотаріусами
від покупців під час нотаріального
посвідчення договорів купівлі-продажу
нерухомого майна документів, що
підтверджують сплату збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна.

Таким чином, у разі нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
нерухомого майна оригінал документу
про сплату збору надається нотаріусу.

Відповідно до пункту 6 глави 7 Порядку
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 22
лютого 2012 року № 296/5, документи, що
підтверджують сплату в передбачених
законом випадках податку з доходів
громадян та інших обов'язкових
платежів, повертаються з відповідною
відміткою про вчинену нотаріальну дію
особам, які здійснили таку оплату або
уповноваженим представникам цих осіб.
Копія (фотокопія) платіжного документа
долучається до примірника документа,
що залишається у справах нотаріуса.

Наявність оригіналу такого документу у
позивача без відповідної відмітки
спростовує твердження Управління ПФ
щодо укладення угоди.

З викладеного вбачається, що позивач
безпідставно сплатив 53 286,67
грн збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, а висновок суду
першої інстанції про необхідність
повернення цих коштів платнику є
правильним.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Грін
Ріелті» задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 10 червня 2014
року скасувати, а постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
березня 2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді
М.І.Цуркан

А.В.Єрьомін

О.В.Кравцов