Справа № 813/7188/13-а
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
Справа № 876/2437/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.,

суддів
Дяковича В.П., Кухтея Р.В.,

з участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

представника апелянта
Тістечка Ю.Я.,

представника позивача
Грунського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Львівської митниці Міндоходів
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Техніка Монтажу» до Львівської
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Львівській області
про скасування рішення, картки відмови
та стягнення коштів,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Техніка
Монтажу» (далі - ТзОВ «Фірма «Техніка
Монтажу») звернулось до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Львівської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Львівській області про
скасування рішення Львівської митниці
про коригування митної вартості
товарів, скасування картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, стягнення з
Державного бюджету України надмірно
сплачених мита та податку на додану
вартість.

Вважає оскаржуване рішення Львівської
митниці і картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення безпідставними і
протиправними, оскільки ТзОВ «Фірма
«Техніка Монтажу» при поданні митної
декларації для митного контролю та
митного оформлення товарів, що
імпортуються на митну територію
України згідно контракту № ТМL1002 від
04.03.2010 року та додатку № 30 від 08.05.2013
року до контракту № ТМL1002 від 04.03.2010
року були долучені усі документи, які
підтверджують митну вартість товарів,
перелік яких визначений ч.2 та ч.3 ст. 53
МК України та які свідчать про
правильність обрання методу
визначення митної вартості товарів.
Зазначає, що документи, надані
Львівській митниці при митному
оформленні товарів, містять достатньо
інформації та усі необхідні відомості
для застосування декларантом методу
визначення митної вартості за ціною
договору, згідно ст. 58 МК України.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31.01.2014 року
адміністративний позов задоволений
повністю. Визнані протиправними та
скасовані прийняті Львівською
митницею рішення про коригування
митної вартості товарів №209000003/2013/900077/2
від 22.08.2013 року та картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209120000/2013/00397;
стягнуто з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України у
Львівській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Техніка
Монтажу» суму надмірно сплаченого мита
в розмірі 20906,25 гривень та податку на
додану вартість в розмірі 87806,25 гривень.

Відповідач Львівська митниця
Міндоходів оскаржила постанову суду
першої інстанції. Вважає, що
оскаржувана постанова винесена без
належного з'ясування фактичних
обставин справи і з порушенням норм
матеріального права і просить
постанову суду скасувати і прийняти
нову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що
посадові особи Львівської митниці при
здійсненні контролю митної вартості
імпортованого позивачем товару діяли в
межах повноважень та відповідно до
вимог чинного законодавства України.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги та
заперечення на апеляційну скаргу,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
21.08.2013 року ТзОВ «Фірма «Техніка
Монтажу» подало митну декларацію №
209120000/2013/831079 із заявленою митною
вартістю товару 53826,08 доларів США та
інші документи, передбачені ст. 53 МК
України, для митного контролю та
митного оформлення товарів, що
імпортуються на митну територію
України згідно контракту № ТМL1002 від
04.03.2010 року та додатку № 30 від 08.05.2013 р.
до контракту № ТМL1002 від 04.03.2010 року.
22.08.2013 року Львівська митниця прийняла
рішення про коригування митної
вартості товарів № 209000003/2013/900077/2 та
сформувала картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 209120000/2013/00397.

Суд першої інстанції, задовольняючи
адміністративний позов в частині
визнання протиправними рішень, виходив
з того, що відповідачем порушені вимоги
чинного законодавства при прийнятті
рішення про коригування митної
вартості товарів, а відповідач як
суб'єкт владних повноважень не довів
правомірність прийнятого ним рішення
та не підтвердив належними
документально обґрунтованими доказами
наявність правових підстав для
винесення рішень.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою та другою
статті 51 Митного кодексу України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу. Визначення
митної вартості товарів, що ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Статтею 52 Митного кодексу України
визначено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. У
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявлення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості. Декларація
митної вартості подається, зокрема, у
разі якщо до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються витрати,
зазначені у частині десятій статті 58
цього Кодексу, і якщо вони не
включалися до ціни.

Частиною 1 статті 53 Митного кодексу
України визначено, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Так, статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі статтею 53 Митного кодексу
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

У відповідності до ст. 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивачем були
подані у встановленому Митним кодексом
України порядку документи, що
підтверджують митну вартість товару
(перелік документів зазначений в
картці відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№209120000/2013/00397). Тому твердження
відповідача в рішенні про коригування
митної вартості товарів № 209000003/2013/900077/2
про те, що ТзОВ «Фірма «Техніка
Монтажу» не подані документи
відповідно до переліку, передбаченого
ч.2-ч.4 ст. 53 МК України, є безпідставним
та необгрунтованим, оскільки позивачем
були дотримані вимоги, передбачені
Митним кодексом України.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач в порядку
та у строки, передбачені Митним
кодексом України, надав всі необхідні
документи для підтвердження митної
вартості товарів, однак митним органом
не було доведено, що декларантом
документально не підтверджена
заявлена ним митна вартість товару і що
таке непідтвердження викликало
сумніви щодо правильності
застосування декларантом методу
визначення митної вартості за ціною
договору.

Щодо висновку суду першої інстанції в
частині стягнення з бюджету надмірно
сплачених коштів колегія суддів
апеляційного суду вважає його
неправомірним з огляду на наступне.

За правилами частин першої, третьої
статті 265 МК митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу. У разі
виникнення у митного органу сумніву
щодо правильності визначення
декларантом митної вартості, він своїм
рішенням має право зобов'язати
останнього визначити митну вартість
іншим способом, ніж він використав для
її визначення.

Аналіз положень статей 265, 266 МК та
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 9 квітня 2008 року № 339 (чинного на час
виникнення спірних відносин), дає
колегії суддів підстави для висновку,
що питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відносяться до
виключної компетенції митних органів.

Тому суд, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

У постанові від 15 квітня 2014 року (справа
№ 21-21а14) Верховний Суд України висловив
таку правову позицію: системний аналіз
положень Митного кодексу України;
Порядку повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року № 618; Порядку взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справляння яких
покладається на митні органи,
затвердженого наказом Державної
митної служби України, Державного
казначейства України від 20 липня 2007
року № 611/147 (чинних на час виникнення
спірних відносин), дає підстави
вважати, що у разі якщо після сплати
декларантом податків і зборів
(обов'язкових платежів) згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом, буде прийнято рішення про
застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надміру
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у порядку, передбаченому
Порядком повернення та Порядком
взаємодії, на підставі його заяви та у
місячний термін з дня прийняття
висновку митного органу, що здійснював
оформлення митної декларації, про
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи.

Таким чином, суд, постановляючи у
справі, що розглядається, рішення щодо
стягнення з державного бюджету на
користь позивача суми надмірно
сплачених платежів, фактично визначили
митну вартість ввезеного ним товару за
першим методом, чим підмінили митний
орган. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 202
КАС України, підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції допущено порушення норм
матеріального права, а тому постанова
суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов слід
задоволити частково.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195,
196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31 січня 2014
року у справі № 813/7188/13-а скасувати і
прийняти нову, якою позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Техніка Монтажу» задовольнити
частково.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Львівської митниці про
коригування митної вартості товарів
№209000003/2013/900077/2 від 22.08.2013 року та картку
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №209120000/2013/00397.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складенння її в повному обсязу
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Р.В. Кухтей

Постанова складена в повному обсязі
13.10.2014 року