Справа № 822/2773/14
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/2773/14
Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області на постанову
Хмельницького окружного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Приватного підприємця ОСОБА_2
до Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про визнання
протиправною та скасування податкової
вимоги , -

В С Т А Н О В И В :

ПП ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького
окружного адміністративного суду з
позовом до Кам'янець-Подільської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Хмельницькій області про
визнання протиправною та скасування
податкової вимоги.

Хмельницький окружний
адміністративний суд постановою від 29
липня 2014 року даний позов задовольнив..

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, у якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт послався на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, порушення
норм процесуального права, що, на його
думку, призвело до неправильного
вирішення спору.

Зокрема, апелянт послався на те, що
граничний строк погашення єдиного
податку - 20.02.2014. Однак визначена
позивачем у податковій декларації сума
єдиного податку до бюджету не надійшла.
В результаті виявленого податкового
боргу в інтегрованій картці платника
податків, відповідачем була сформована
податкова вимога.

Апелянт у судове засідання не з'явився,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений завчасно та
належним чином.

Позивачем подана заява про розгляд
справи у порядку письмового
провадження.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 196, п. 2 ч. 1 ст.
197 КАС України, колегія суддів визнала
за можливе здійснювати апеляційний
розгляд за відсутності представників
сторін у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у матеріалах справи
письмовими доказами, надавши їм оцінку,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення а постанову суду першої
інстанції- без змін виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду справи, що ОСОБА_2
зареєстрований як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа (ідентифікаційний код - НОМЕР_1),
та перебуває на обліку в
Кам'янець-Подільській ОДПІ з 12.09.2006. У 2013
році позивач перебував на спрощеній
системі оподаткування - єдиному
податку за 3 групою із ставкою податку -
5%.

Згідно податкової декларації за 2013 рік,
поданою фізичною особою-підприємцем,
сума єдиного податку, яка підлягала
сплаті до бюджету за підсумками
поточного звітного (податкового
періоду) складала 3436,00 грн.

Граничний строк погашення єдиного
податку закінчується 20.02.2014.

19 лютого 2014 оплатив у відділенні №5
Хмельницького ГРВ м.
Кам'янці-Подільського єдиний податок в
сумі 3436,00 грн. на рахунок відповідача із
зазначенням у квитанції призначення
платежу: *:101::18050411: Єдиний податок
з фізичних осіб, що підтверджується
копією квитанції №р211ка_952 від 19.02.2014.

Працівниками податкового органу в
результаті виявленого податкового
боргу в інтегрованій картці платника
податків, була сформована податкова
вимога від 08.04.2014 №320-25.

Не погоджуючись вищезазначеною
податковою вимогою, позивач оскаржив
її в адміністративному порядку до ГУ
Міндоходів у Хмельницькій області та
Міністерства доходів і зборів України.
В результаті дана вимога залишена без
змін. В подальшому позивач оскаржив її
в судовому порядку.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідачем не доведено
правомірність спірної податкової
вимоги, а отже позовні вимоги позивача
про визнання її протиправною та
скасування є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до п.16.1.4 ч.16.1 ст.16
Податкового Кодексу України до
обов'язку платника податків належить
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Граничний термін подання податкової
декларації платника єдиного податку
фізичної особи-підприємця за 2013 рік -
10.02.2014, а граничний строк погашення
єдиного податку - 20.02.2014.

Судом першої інстанції правильно
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що на виконання
зазначеної вимоги, позивач 19 лютого 2014
оплатив у відділенні №5 Хмельницького
ГРВ м. Кам'янці-Подільського єдиний
податок в сумі 3436,00 грн. на рахунок
відповідача із зазначенням у квитанції
призначення платежу: *:101::18050411:
Єдиний податок з фізичних осіб, що
підтверджується копією квитанції
№р211ка_952 від 19.02.2014.

Відповідно до ч.8.1 ст.8 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження.

Відповідно до п.22.4 ст.22 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні" під час використання
розрахункового документа ініціювання
переказу є завершеним для платника - з
дати надходження розрахункового
документа на виконання до банку
платника.

Статтями 1066-1068 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами. Банк зобов'язаний вчиняти для
клієнта операції, які передбачені для
рахунків даного виду законом,
банківськими правилами та звичаями
ділового обороту, якщо інше не
встановлено договором банківського
рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати
грошові кошти, що надійшли на рахунок
клієнта, в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом.

Судом першої інстанції в судовому
засіданні встановлено, що позивач
надав податковому органу доказ сплати
податкового зобов'язання, а саме: копію
квитанції №р211ка_952 від 19.02.2014. В
подальшому податковий орган не
звертався до банківської установи для
з'ясування причин не перерахування
коштів позивача на рахунок податкового
органу. Даний факт представниками
відповідача не заперечувався.

Статтею 38 Податкового кодексу
визначено, що виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.
Сплата податку та збору здійснюється
платником податку безпосередньо, а у
випадках, передбачених податковим
законодавством, - податковим агентом,
або представником платника податку.

Згідно ч.129.6 ст.129 Податкового кодексу
України за порушення строку
зарахування податків до бюджетів або
державних цільових фондів,
установлених Законом України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні", з вини банку такий банк
сплачує пеню за кожний день
прострочення, включаючи день сплати, та
штрафні санкції у розмірах,
встановлених цим Кодексом, а також несе
іншу відповідальність, встановлену цим
Кодексом, за порушення порядку
своєчасного та повного внесення
податків, зборів, платежів до бюджету
або державного цільового фонду. При
цьому платник податків звільняється
від відповідальності за несвоєчасне
або перерахування не в повному обсязі
таких податків, зборів та інших
платежів до бюджетів та державних
цільових фондів, включаючи нараховану
пеню або штрафні санкції.

Суд першої інстанції правильно
встановив, що позивач 19 лютого 2014, тобто
у строк, встановлений законодавством,
оплатив готівкою суму єдиного податку
в розмірі, визначеному законодавством,
що підтверджується копією квитанції
№р211ка_952 від 19.02.2014, тобто позивач
виконав свій податковий обов'язок.

В подальшому позивач звертався до
банківської установи з вимогами надати
відповідь щодо зарахування коштів, які
були сплачені 19.02.2014 на зарахування
єдиного податку з фізичних осіб або їх
повернення.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції що позивач виконав свій
податковий обов'язок, сплативши у
відділення АТ "Брокбізнесбанк"
готівкою суму визначеного позивачем
податкового зобов'язання з єдиного
податку в сумі 3436,00 грн. та в подальшому
вчиняв дії для сприяння вирішення
даного питання. Натомість, збоку
відповідача не вжито жодних заходів
для з'ясування всіх обставин справи.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставах, в межах та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З врахуванням наведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи
апеляційної скарги не знайшли свого
підтвердження під час її розгляду, а
відтак, відсутні підстави для
задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу
Кам'янець-Подільської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області залишити без
задоволення, а постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від 29
липня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Кузьмишин Віталій
Миколайович

Судді
Боровицький Олександр
Андрійович

Сушко Олег Олександрович