Справа № 603/629/14-а
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/629/14-а
Провадження № 2-а/603/43/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2014 р.
м.Монастириська

Монастириський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І. М.

при секретарі Осиф Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Монастириська
Тернопільської області
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Монастириському районі
Тернопільської області

про визнання неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області у призначенні пенсії та
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Монастириському районі
Тернопільської області призначити
пенсію за віком згідно п. 2 ст. 55 Закону
України «Про статус та соціальний стан
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», -

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулась до Монастириського
районного суду Тернопільської області
з адміністративним позовом в якому
просить визнати неправомірною відмову
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області у призначенні їй пенсії згідно
ст. 55 Закону України «Про статус та
соціальний стан громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» викладені у рішенні від 30
жовтня 2013 року та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області призначити їй пенсію за віком
згідно п. 2 ст. 55 даного закону на
пільгових умовах.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
вона звернулась до Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області про призначення пенсії за
віком відповідно до п. 2 ст. 55 Закону
України «Про статус та соціальний стан
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Рішенням №7 від 30 жовтня 2013 року, яке
вона отримала по пошті 08 травня 2014 року
їй було відмовлено в призначенні
пенсії по тих підставах, що вона не
проживала і не працювала в зоні
радіоактивного забруднення, а станом
на 01 січня 1993 року вона повинна була
проживати або працювати не менше 4
років, з чим вона незгідна, так як рахує,
що даний висновок ґрунтується тільки
на підставі перевірки УПФ у
Звенигородському районі.

Позивач в позовній заяві посилається
на документи, які на її переконання
підтверджують, що вона станом на 01
січня 1993 року прожила і пропрацювала в
зоні радіоактивного забруднення
більше 4 років.

Представник позивача позовні вимоги
ОСОБА_1 підтримав повністю з підстав
викладених в адміністративному позові,
просить їх задовольнити, суду надав
копію рішення №7 від 30.10.2013 року за
підписом в.о. начальника Винницького
І.М., яке його підзахисна отримала
поштою.

Представник відповідача позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнала з підстав
викладених в запереченні на
адміністративний позов та клопотанні
про залишення адміністративного
позову без розгляду, суду по справі
пояснила, що надане в судовому
засіданні представником позивача
рішення №7 від 30.10.2013 року за підписом
в.о. начальника Управління Винницького
І.М. було надіслане позивачу 19.11.2013 року,
а рішення №7 від 30.10.2013 року яке було
надано позивачем при поданні до суду
адміністративного позову, за підписом
начальника Управління В.І.
Глембіцького із проставленням
гербової печатки та штампу «Копія
вірна», надане позивачу повторно на її
прохання, а тому просить позов залишити
без розгляду.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та
перевіривши їх доказами, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, вважає, що
адміністративний позов слід залишити
без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановлено
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів (ч. 2 ст. 99 КАС України).

Суд зазначає, що дотримання строків
звернення до адміністративного суду є
однією з умов дисциплінування
учасників цих відносин у випадку, якщо
вони стали спірними. У випадку пропуску
строку звернення до суду підставами
для його поновлення є лише наявність
поважних причин, тобто обставин, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи та пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
відповідних дій та підтверджені
належними доказами.

Як встановлено в судовому засіданні,
06.08.2013 року ОСОБА_1 звернулась в
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області із заявою про призначення
пенсії за віком відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Рішенням Управління від 30.10.2013 року №7
ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії
за віком.

19.11.2013 року Управління простим поштовим
листом надіслало ОСОБА_1 рішення від
30.10.2013 року №7 про відмову у призначенні
пенсії, що підтверджується супровідним
листом №4584/09 від 19.11.2013 року та
реєстром відправлених листів від 20.11.2013
року.

Згідно ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Посилання представника позивача на те,
що дане рішення №7 від 30.10.2013 року вона
отримала по пошті 08.05.2014 року суд не
бере до уваги, так як представник
позивача представив суду саме те
рішення, яке було надіслано позивачу
30.10.2013 року. Відповідно до «Правил
надання послуг поштового зв'язку»
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 року №270,
просте поштове відправлення - поштове
відправлення, яке приймається для
пересилання без видачі розрахункового
документа та доставляється/вручається
без розписки.

Згідно нормативних строків
пересилання листів у межах України
встановлено, що прості листи місцевої
кореспонденції непріор операторами
поштового зв'язку (без урахування
вихідних днів об'єктів поштового
зв'язку) пересилаються в строк Д+2 де
непріор - місцева непріоритетна, Д -
день подання поштового відправлення до
пересилання в об'єкті поштового
зв'язку, +2 - кількість днів, протягом
яких пересилається поштове
відправлення.

Крім того, як було встановлено, подане в
судовому засіданні рішення №7 від
30.10.2013 року за підписом в.о. начальника
Управління Винницького І.М. зі слів
представника відповідача було
направлене 19.11.2013 року, а його копія за
підписом начальника Управління
Глембіцького В.І. направлена пізніше на
прохання позивача.

Як убачається із відмітки штампа
вхідної кореспонденції на позовній
заяві, адміністративний позов до
Монастириського районного суду
Тернопільської області позивачем
подано 15.08.2014 року.

Однак, як убачається із справи,
пояснень та доводів представника
позивача, жодних доказів на
підтвердження поважності причин
пропуску строку звернення до суду
позивач не надає і представником в
судовому засіданні переконливих
доказів не наведено.

Окрім цього, в позовній заяві позивачем
не наведено жодних підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, більше того, жодних
обґрунтованих клопотань із цього
приводу представником позивача
заявлено не було.

Як уже зазначалося вище, шестимісячний
строк, для звернення до суду,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Окрім цього, за загальним правилом
доказування кожна обставина повинна
бути доведена належними та допустимими
доказами, проте, жодних доказів на
поважність причин, які є об'єктивно
непереборними, пов'язані з дійсними
істотними перешкодами чи труднощами
для своєчасного, в межах передбаченого
Кодексом строку звернення до суду
після повідомлення про неможливість
призначення йому пенсії та
повідомлення позивача про це,
позивачем не долучено.

З огляду на зазначене вище, суд вбачає
за доцільне застосувати наслідки
пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ст. 100 КАС України,
адміністративний позов поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними.

Частиною другою ст. 100 КАС України
передбачено, що позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній справі
без проведення судового засідання, так
і в ході підготовки чи судового
розгляду справи.

Згідно з пунктом дев'ятим частини
першої ст. 155 КАС України суд своєю
ухвалою залишає позовну заяву без
розгляду, якщо її подано з пропущенням
встановленого законом строку
звернення до адміністративного суду і
суд не знайшов підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

За вказаних обставин та враховуючи те,
що позивачем ОСОБА_1 у поданій позовній
заяві та доданих до неї документах
(доказах) не наведено поважності причин
пропуску строку звернення до суду з
адміністративним позовом, а
представником позивача в судовому
засіданні не надано переконливих
доказів пропуску строку, тому суд
вважає, що позовні вимоги слід залишити
без розгляду.

З огляду на зазначене, суд знаходить
клопотання відповідача обґрунтованим
та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 23, 99, 100, 102, 106, 107, 183-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Монастириському районі Тернопільської
області щодо зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області призначити їй пенсію за віком
згідно п. 2 ст. 55 Закону України «Про
статус та соціальний стан громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» на пільгових умовах -
залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Ухвала може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції у порядку
та строки, встановлені ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя І. М. Галіян