Справа № 814/4550/13-а
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/4550/13-а

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Птичкіна В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючого - Милосердного М.М.,

суддів - Бітова А.І. та
Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі міста
Миколаєва на постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року по справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі міста Миколаєва про визнання
протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року фізична особа -
підприємець (далі - ФОП) ОСОБА_1
звернувся до суду з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України (далі - УПФУ) в Ленінському
районі м. Миколаєва, в якому просив
визнати рішення відповідача від 16.09.2013
таким, яке прийнято з порушенням
строків його прийняття та надіслання, а
також визнати вимогу УПФУ від 15.11.2012 №
Ф-11-1с протиправною і скасувати.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що оскаржена вимога не
відповідає вимогам Закону України від
09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" і
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженій постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 № 21-1.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року позовні вимоги задоволено
частково. Суд визнав протиправною і
скасував вимогу №Ф-11-1, що була прийнята
УПФУ в Ленінському районі м. Миколаєва
15.11.2012р., про сплату недоїмки в сумі 1603,80
грн. В задоволені інших позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду в
частині задоволення позову,
начальником УПФУ в Ленінському районі
м. Миколаєва подана апеляційна скарга,
в якій зазначається, що вказана
постанова ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволені позовних вимог в повному
обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
підставою звернення до суду стала
незгода позивача з вимогою УПФУ в
Ленінському районі м. Миколаєва від
15.11.2012 № Ф-11-1с про сплату недоїмки зі
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 1603,80 грн.

ФОП ОСОБА_1 вважає, що вимога не
відповідає вимогам Закону України від
09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" і
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженій постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 №21-1.

Вирішуючи справу та частково
задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
Пенсійний орган, у спірних
правовідносинах діяв правомірно, однак
не довів наявність у ФОП ОСОБА_1 боргу, у
зв'язку з чим скасував спірну вимогу.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду з
огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції
України органи державної влади й
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією і
законами України.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, регулюються Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та іншими
нормативно-правовими актами
прийнятими для реалізації норм
вказаного Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 11 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
загальнообов'язковому державному
пенсійному страхуванню підлягають,
зокрема, фізичні особи суб'єкти
підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент),
та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні
ними підприємницької діяльності.

До членів сімей фізичних осіб суб'єктів
підприємницької діяльності, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності, належать:
дружина (чоловік), батьки, діти та інші
утриманці, які досягли 15 років, не
перебувають у трудових або
цивільно-правових відносинах з такою
фізичною особою суб'єктом
підприємницької діяльності, але разом
з ним здійснюють підприємницьку
діяльність і отримують частину доходу
від заняття цією діяльністю.

Пунктом 6 частини 2 статті 17 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначено, що страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Частиною 6 статті 20 вказаного Закону
передбачено, що страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для таких
страхувальників, як позивач, є квартал.

Законом України "Про внесення змін до
Законів України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" та "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" від 08 липня 2010 року № 2461-VI
були внесені зміни до підпункт 4 пункту
8 розділу XV "Прикінцеві положення"
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а саме: "Фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок), та члени сімей
зазначених осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької
діяльності, на період дії законодавчих
актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові
внески в порядку, визначеному цим
Законом.

Сума страхового внеску встановлюється
зазначеними особами самостійно для
себе та членів їх сімей, які беруть
участь у провадженні такими особами
підприємницької діяльності та не
перебувають з ними у трудових
відносинах. При цьому сума страхового
внеску з урахуванням частини
фіксованого або єдиного податку, що
перерахована до Пенсійного фонду
України, повинна становити не менше
мінімального розміру страхового
внеску за кожну особу та не більше
розміру страхового внеску, обчисленого
від максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, грошового забезпечення
військовослужбовців, осіб рядового і
начальницького складу,
оподатковуваного доходу (прибутку),
загального оподатковуваного доходу, з
якої сплачуються страхові внески".
Зазначений Закон набрав чинності 17
липня 2010 року.

Розміри мінімальної заробітної плати
на 2010 рік затверджено Законом України
"Про встановлення прожиткового
мінімуму та мінімальної заробітної
плати" від 20.10.2009 № 1646-УІ та Законом
України "Про Державний бюджет України
на 2010 рік" від 27.04.2010 р. № 2154-УІ та
становить з 01.07.2010 року - 888,00 грн.; з
01.10.2010 року - 907,00 грн. та з 01.12.2010 року -
922,00 грн.).

Отже, позивач за жовтень-грудень 2010
року повинен був додатково сплачувати
до Пенсійного фонду суму страхових
внесків в розмірі 1792,80 грн., а саме: за
липень - вересень - 294,82 грн. щомісяця (888,0
х 33,2%); жовтень - листопад - 301,12 грн.
щомісяця (907,0 х 33,2%); грудень - 306,10 грн.
(922,0 х 33,2%).

У 2010 році на п/рахунок УПФУ в
Ленінському районі м Миколаєва
надходила частка в розмірі 42% від
сплати ФОП ОСОБА_1 єдиного податку, в
загальній сумі 189,00 грн.

Таким чином, позивач повинен сплатити
до Пенсійного фонду страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
в сумі 1603,80 грн.

Зазначена сума також підтверджена
наданим до суду розрахунком сум, які
підлягають сплаті позивачем за 2010 рік.

Отже, органом Пенсійного фонду України
позивачу було правомірно донараховано
страхові внески, про що складена
відповідна вимога.

Як вбачається з спірної вимоги, то вона
прийнята, у тому числі на і підставі ст.
106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Пунктом 3 вказаної статті Закону,
передбачено право Пенсійного фонду
щодо складання вимоги, виключений
згідно із Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", який набрав
чинності з 01.01.2011.

Разом з тим, абз. 5 п. 7 розділу
Прикінцевих та Перехідних положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
передбачено, що стягнення
заборгованості із сплати страхових
внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Отже, Пенсійним фондом було правомірно
прийнято спірну вимогу на підставі
ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Частиною 2 статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (в редакції Закону від
09.09.2010, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
суми страхових внесків своєчасно не
нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені
статтею 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Також, відповідно до ч. 3 ст. 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Протягом десяти робочих
днів із дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний
сплатити суми недоїмки та суми
фінансових санкцій. Порядок формування
вимоги визначено Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року № 21-1.

Згідно пп. 8.2 п. 8 вказаної Інструкції
органи Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки у випадку, зокрема, якщо
страхувальник має на кінець звітного
базового періоду недоїмку зі сплати
страхових внесків.

Підсумовуючи все викладене, колегія
суддів вважає, що позивач є фізичною
особою-підприємцем та зобов'язаний
нараховувати і сплачувати до
Пенсійного фонду суми єдиного внеску, а
тому його позовні вимоги є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції при розгляді справи
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, та порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
постановлене судове рішення підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі міста Миколаєва - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року - скасувати та прийняти по справі
нову постанову, якою у задоволені
адміністративного позову Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі міста Миколаєва про визнання
протиправною та скасування вимоги -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Милосердний М.М.

Судді:
Бітов А.І.

Ступакова І.Г.