Справа № 819/28/14-а
Суддя: Іщук Л.П.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 року
Справа №
876/2221/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Іщук Л.П.

суддів
Дяковича В.П., Кухтея Р.В.,

за участю секретаря судового засідання
Гелецького П.В.,

представника апелянта
Прокоп’юк О.О.,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Збаразької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Збаразької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

ФОП ОСОБА_3 звернувся до
Тернопільського окружного
адміністративного суду з позовом до
Збаразької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 10 жовтня 2013 року.

Вважає, що податкове
повідомлення-рішення є необґрунтоване,
прийняте з порушенням податкового
законодавства і підлягає скасуванню,
оскільки позивачем правомірно
включена сума сплаченого податку на
додану вартість до податкового кредиту
на підставі належно оформлених
податкових накладних за фактом
придбання позивачем транспортних
засобів для здійснення своєї
підприємницької діяльності.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року позов задоволений. Судове рішення
мотивоване тим, що відповідач як
суб'єкт владних повноважень не довів
обставин, на які посилався як на
підставу своїх заперечень та не
підтвердив належними доказами
наявність правових підстав для
винесення податкового
повідомлення-рішення.

Відповідач оскаржив постанову суду
першої інстанції. Вважає, що вона
винесена без належного з'ясування
фактичних обставин справи і з
порушенням норм матеріального права і
просить постанову суду скасувати і
прийняти нову, якою відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що ФОП
ОСОБА_3 безпідставно віднесено до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість з вартості придбання
техніки, оскільки фізична
особа-підприємець не може бути
власником нерухомого або рухомого
майна. Придбання такого майна суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою підприємцем, який
зареєстрований платником ПДВ, може
здійснюватись ним виключно як фізичною
особою, а тому право на податковий
кредит за операцією з придбання такого
майна не виникає. Крім цього зазначає,
що податкові накладні виписані ТОВ
«АЛЬТЕР-ТОП» та іншими постачальниками
з порушенням пп.201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України в частині накладення
електронного підпису при реєстрації їх
в реєстрі податкових накладних.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа
- підприємець Збаразькою РДА 01.03.1999
року, перебуває на податковому обліку
як платник податків в Збаразькій ОДПІ з
01.03.1999 року, зареєстрований як платник
податку на додану вартість, що
підтверджується свідоцтвом від 25.01.2012
року. Згідно реєстраційних даних, ФОП
ОСОБА_3 здійснює господарську
діяльність, зокрема - з надання
транспортних послуг, а також послуг по
наданню в оренду вантажних
автомобілів, технічного
обслуговування та ремонту автомобілів.
З 29.08.2013 року по 6.09.2013 року Збаразькою
ОДПІ була проведена позапланова виїзна
перевірка ФОП ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 року по
30.06.2013 року. За результатами перевірки
складений акт від 13.09.2013 року
№147/1700/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення п.44.3 ст.44 та п.85.2 ст.85, п.187.1
ст.187, п.198.3 ст.198 та абз. 9 п.п.201.10 ст.201 ПК
України, що призвело до заниження ПДВ
на загальну суму 93 694,17 гривень.

10.10.2013 року Збаразькою ОДПІ на підставі
вказаного акта перевірки прийняте
податкове повідомлення-рішення
№, яким позивачу визначена сума
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 117 627, 67
гривень.

Суд першої інстанції, задовольняючи
адміністративний позов, виходив з того,
що позивачем правомірно віднесено суми
податку на додану вартість, сплачені
при придбанні автомобілів, до
податкового кредиту, що
підтверджується належно оформленими
податковими накладними, виписаними
платниками ПДВ ТОВ «АЛЬТЕР-ТОП» та ТОВ
«ДКФ ПРОФІС», оскільки ФОП ОСОБА_3
здійснював придбання вантажних
автомобілів в статусі суб'єкта
підприємництва для здійснення своєї
господарської діяльності.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів апеляційної інстанції, виходячи
з наступного.

Згідно з абз.4 п.164.1 ст.164 ПК України,
базою оподаткування для доходів,
отриманих від провадження
господарської або незалежної
професійної діяльності, є чистий
річний оподатковуваний дохід, який
визначається відповідно до п.177.2 ст.177
та п.178.3ст.178 цього Кодексу.

В ст.177 Податкового кодексу зазначено,
що об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

У відповідності до п. 198.1 ст. 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до етапі 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК
України). Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника (п. 198.4. ст. 198 ПК України). Якщо у
подальшому такі товари/послуги
фактично використовуються в операціях,
які не є об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування
відповідно до цього розділу (за
винятком випадків проведення операцій,
передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1
статті 196 цього Кодексу), чи основні
фонди переводяться до складу
невиробничих фондів або встановлено
факти недостачі (крадіжки), то з метою
оподаткування такі товари/послуги,
основні фонди вважаються проданими за
їх звичайною ціною у податковому
періоді, на який припадає таке
використання або переведення, але не
нижче ціни їх придбання (виготовлення,
будівництва, спорудження), у тому
випадку, якщо платник податку
скористався правом на податковий
кредит за цими товарами/послугами, (п.
198.5 ст. 198 ПК України). Датою
використання товарів/послуг
вважається дата визнання витрат
відповідно до розділу III цього Кодексу.

Беручи до уваги наведені вище норми
закону, необхідною умовою для
віднесення платником ПДВ до
податкового кредиту звітного періоду
сум ПДВ, включених в ціну придбаних
товарів (послуг), є факт придбання таких
товарів (послуг) з метою їх
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності такої особи - платника.
Закон не ставить у залежність
необхідність попередньої сплати - ПДВ
до бюджету кінцевим споживачем чи
первісним постачальником як умову для
формування податкового кредиту
платника податку. Аналіз господарської
діяльності платника податку повинен
здійснюватися на підставі даних його
податкового, бухгалтерського обліку та
відповідності їх дійсному
економічному змісту операцій.

Згідно з нормами п.9.1 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", п.2.4 Положення "Про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку", затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995 року, первинні документи
для надання їм юридичної сили та
доказовості повинні мати обов'язкові
реквізити і бути підписані посадовою
особою, відповідальною за дозвіл на
здійснення господарської операції і
складання первинного документа.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивачем для
здійснення підприємницької діяльності
були укладені і виконані договори
купівлі-продажу транспортних засобів
(тягачів сідельних, напівпричіпів) з
контрагентами - ТОВ «АЛЬТЕР-ТОП» та ТОВ
«ДКФ ПРОФІС», що підтверджується
видатковими та податковими накладними,
актами прийняття-передачі
транспортного засобу.

Відповідно до п. 6 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України №1388 від
07.09.1998 року, передбачено реєстрацію
транспортних засобів лише за
юридичними або фізичними особами, тому
у свідоцтвах про реєстрацію
транспортних засобів не може
зазначатися як їх власник фізична
особа-підприємець.

Доводи апелянта про безпідставність
віднесення ФОП ОСОБА_3 до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість з вартості придбання техніки
не взяті судом до уваги, оскільки
неможливість державної реєстрації
транспортних засобів за фізичними
особами підприємцями не позбавляє
права таких осіб на податковий кредит
по операціях з придбання транспортних
засобів, якщо були дотримані умови його
формування та в подальшому також не
позбавляє права на бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість. Факт використання позивачем
транспортних засобів у його
підприємницькій діяльності
підтверджується матеріалами справи.

Також колегія суддів не погоджується з
зазначеними в апеляційній скарзі
доводами Збаразької ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про порушення
позивачем абз. 9 п.п. п. 201.10 ст. 201 ПК
України внаслідок включення до складу
податкового кредиту сум ПДВ по
податкових накладних, отриманих від
контрагентів та складених з
порушеннями, а саме, невідповідністю
цифрового електронного підпису та
підпису на податкових накладних,
виданих контрагентами, виходячи з
наступного.

Загальний порядок заповнення
податкової накладної затверджений
наказом Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 року № 1379 «Про затвердження
Форми податкової накладної та Порядку
заповнення податкової накладної».
Відповідно до п. 18 Порядку усі
примірники податкової накладної
підписуються особою, уповноваженою
платником податку здійснювати
постачання товарів/послуг, та
скріплюються печаткою такого платника
податку - продавця. Податкова накладна
не підписується покупцем
товарів/послуг і не скріплюється його
печаткою.

Вказані в акті перевірки податкові
накладні, якими оформлювалися факти
виконання зобов'язань за договорами
купівлі-продажу за період, який
перевірявся, містять обов'язкові
реквізити і заповнені у відповідності
до встановленого порядку.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до правильного та
обґрунтованого висновку про
протиправність збільшення податковим
органом позивачу податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість та застосування штрафних
санкцій, а тому оскаржуване податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
позовні вимоги, правильно і повно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому
оскаржувану постанову слід залишити
без змін.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу Збаразької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 22 січня 2014
року у справі № 819/28/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складення її в повному обсязі.

Головуючий
Л.П. Іщук

Судді
В.П. Дякович

Р.В.
Кухтей

Ухвала складена в повному
обсязі 13.10.2014 року