Справа № 1570/5760/12
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/10644/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів у
Одеській області на ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 04 лютого 2014 року та постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 20 грудня 2012 року по справі
№1570/5760/12 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Альбатрос-Інвест» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів у
Одеській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Альбатрос-Інвест» звернулося до суду
з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів у Одеській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення № 000572/2210 від
17.09.2012 року про стягнення податку на
додану вартість в сумі 373442,00 грн. та
застосування штрафних санкцій на суму
47228,00 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року у даній справі позов задоволено з
огляду на правомірність заявлених
вимог.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, відповідач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким повністю відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає, що постанову та ухвалу було
прийнято з порушенням норм
матеріального права та без належного
врахування всіх обставин справи.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДПІ у Приморському
районі м. Одеси проведена позапланова
виїзна перевірка ТОВ
«Альбатрос-Інвест» щодо підтвердження
господарських відносин з платником
податків ТОВ «Європейські шляхові
технології» за період квітень 2011 року -
жовтень 2011 року.

За результатами перевірки встановлено
порушення ТОВ «Альбатрос-Інвест» ст. 198
ПК України та прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення.

Задовольняючи позов, суди виходили з
наступних мотивів, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до п.200.1 ст.200 Податкового
кодексу України, сума податку, що
підлягає бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітною
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

У п.198.6 наведеної норми визначено, що не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Як було вірно встановлено судами, факт
здійснення господарських операцій між
позивачем та його контрагентом
підтверджується наявними в матеріалах
справи первинними документами,
виписаними позивачу його контрагентом,
а саме - актами приймання виконаних
підрядних робіт, податковими
накладними, платіжними дорученнями та
ін.

Видані ТОВ «Європейські шляхові
технології» податкові накладні були
включені позивачем до реєстру
отриманих податкових накладних за
період квітень-жовтень 2011 року та суми
ПДВ, зазначені у податкових накладних,
включені позивачем до складу
податкового кредиту у вищевказаному
періоді.

Жодних доказів, які б підтверджували
порушення з боку позивача при
укладанні договору публічного порядку,
відповідачем не надано. На час
укладання договору із позивачем, його
контрагент був платником ПДВ згідно
чинного законодавства та належним
чином зареєстрованим у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, тобто мав
достатній об'єм правоздатності для
укладення спірної угоди.

Доводи відповідача про нікчемність
угоди, укладеної між позивачем та ТОВ
«Європейські шляхові технології»,
судами правомірно не прийняті до уваги,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження такого факту.

Крім того, чинне законодавство України
не ставить в залежність виникнення у
платника ПДВ права на податковий
кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Невиконання
контрагентом свого зобов'язання зі
сплати ПДВ до бюджету зумовлює
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що відсутність документального
підтвердження сплати податку на додану
вартість попередніми постачальниками
у ланцюгу постачання товару через
неможливість проведення зустрічних
перевірок з підстав їх відсутності за
юридичними адресами не впливає на
право позивача (покупця) на віднесення
до складу податкового кредиту
сплаченого податку на додану вартість
при придбанні товару, оскільки
Податковий кодекс України не ставить
таке право платника податку в
залежність від отримання
документального підтвердження щодо
належного виконання усіма
постачальниками у ланцюгу постачання
своїх податкових зобов'язань зі сплати
ними сум податків до державного
бюджету.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 КАС України, суди
дійшли обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що в
межах касаційної скарги порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
вірно, а тому касаційну скаргу слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів у
Одеській області відхилити.

Ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 04 лютого 2014
року та постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 20 грудня 2012
року по справі №1570/5760/12 залишити без
змін.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та
може бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.