Справа № 442/3679/14-а 6-а/442/29/2014
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа №
6694/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Головного управління юстиції у
Львівській області на ухвалу
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 10.06.2014 року про
встановлення (зміну) способу і порядку
виконання рішення у справі № 442/3679/14-а
6а/442/29/2014 за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління юстиції у Львівській
області про стягнення та перерахунок
соціальних виплат, -

В С Т А Н О В
И В :

Головний державний виконавець
звернувся в суд із вказаною вище заявою
в якій просить: змінити подальший
порядок і спосіб виконання рішення
шляхом стягнення з УПСЗН Дрогобицької
міської ради на користь ОСОБА_1 коштів
відповідно до наданого боржником
розрахунку.

Позовні вимоги мотивує тим, що на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області перебуває виконавчий лист №
2а-714/10 (10347/11) від 23.04.2014, який видав
Львівський апеляційний
адміністративний суд, про зобов»язання
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчих органів
Дрогобицької міської ради Львівської
області нарахувати та виплатити
ОСОБА_1, як інваліду 3 групи, разову
грошову допомогу до 5 травня 2010 року
право на яку надане ч.5 ст. З Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», з
урахуванням проведеного нарахування.

Державним виконавцем 29.04.2014 року, у
відповідності до вимог ст.ст. 17-22, 25
Закону України «Про виконавче
провадження», винесено постанову - про
відкриття виконавчого провадження та
надано боржнику строк до 06.05.2014 року для
добровільного виконання виконавчого
документа.

Боржником у наданий державним
виконавцем строк для добровільного
виконання виконавчий документ
виконано не було. Боржником у відділ
примусового виконання рішень було
надіслано листа, в якому, посилаючись
на відсутність коштів, а також на
Рішення Конституційного суду від 25.01.2012
№ З-рп/2012, повідомив, що вважає наведені
ним причини поважними для невиконання
рішення суду та постанови державного
виконавця, крім того надав розрахунок.

Оскільки виконавчий лист носить
зобов»язальний характер, відділ
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області не може використати
усі можливі засоби впливу щодо
боржника, а саме стягнути кошти з
можливих відкритих рахунків боржника.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень» держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є,
зокрема державний орган.

Законом України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
передбачено, що виконання рішень суду
про зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за якими є державний
орган, державне підприємство, юридична
особа, здійснюється в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження», з урахуванням
особливостей, встановлених цим
Законом. У разі якщо рішення суду,
зазначені в частині першій цієї статті,
не виконано протягом двох місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, крім
випадків, коли стягувач перешкоджає
провадженню виконавчих дій, державний
виконавець зобов'язаний звернутися до
суду із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення.

Відповідно до Листа Вищого
адміністративного суду України від
13.06.2013 № 846/12/13-13, виконання судових
рішень у справах, пов'язаних і
соціальними виплатами, які мають
зобов'язальний характер щодо
проведення таких виплат, неможливе без
зміни його способу. Зміни у правовому
регулюванні порядку виконання судових
рішень, боржником за якими є державний
орган, яким не передбачено виконання
рішень зобов'язального характеру,
унеможливлюють їх виконання. Така
обставина є підставою для зміни чи
встановлення способу порядку
виконання судового рішення.

Державний виконавець , що для повного,
своєчасного та неупередженого
виконання рішення суду необхідно
змінити спосіб виконання постанови
суду, а саме винести рішення щодо
примусового стягнення коштів щодо
Боржника, оскільки у добровільному
порядку повернути кошти він
відмовляється.

Згідно ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
звертатися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення рішення, про видачу
дубліката виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку способу
виконання, про відстрочку та
розстрочку виконання рішення. Статтею 3
цього ж Закону передбачено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 10.06.2014 року
року заяву про встановлення (зміну)
способу і порядку виконання рішення
залишено без задоволення.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржив
Головний державний виконавець, подавши
на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що не погоджується з рішенням суду
першої інстанції, оскільки дане
рішення винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та таке, що неповно відображає
обставини, які мають істотне значення
для даної справи.

Просить скасувати ухвалу Львівського
Дрогобицького міськрайонного суду
Львівської області від 10.06.2014 року та
задовільнити заяву про встановлення
(зміну) способу і порядку виконання
рішення.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до переконання, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, що
на виконанні у відділі примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області перебуває виконавчий лист №
2а-714/10 (10347/11) від 23.04.2014 року, виданий
Львівським апеляційним
адміністративним судом, про
зобов»язання Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчих органів Дрогобицької
міської ради Львівської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як
інваліду 3 групи, разову грошову
допомогу до 5 травня 2010 року право на
яку надане ч.5 ст. З Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», з урахуванням
проведеного нарахування.

29.04.2014 року державним виконавцем
винесено постанову - про відкриття
виконавчого провадження та надано
боржнику строк до 06.05.2014 року для
добровільного виконання виконавчого
документа, виконавчий документ у
наданий строк не виконано.

Відмовляючи у заяві про встановлення
(зміну) способу і порядку виконання
рішення у справі, суд першої інстанції
виходив з того, що частиною першою
статті 263 КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання ухвали суду неможливе через
відсутність коштів, виплата яких буде
здійснена за наявності відповідного
фінансування з Державного бюджету
України.

Отже, виконання ухвали суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, тому
відсутні підстави для зміни способу
виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Частиною 1 статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що за наявності обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, під зміною способу і порядку
виконання рішення суду розуміється
прийняття судом нових заходів для
реалізації рішення в разі неможливості
його виконання у порядку і способом,
раніше встановленими. Таким чином, суд
за наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту. При
цьому, відстрочити або розстрочити,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення суд може лише у
виняткових випадках.

Враховуючи вимоги статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
та вимоги заяви виконавчої служби,
заявник просить суд фактично змінити
зміст резолютивної частини рішення
суду.

Судом встановлено, що виконання
зазначеної рішення суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, а отже
підстави для зміни способу виконання
рішення суду відсутні.

Таким чином, заява щодо зміни способу
та порядку виконання постанови не
підлягає задоволенню, оскільки в разі
задоволення її вимог фактично буде
змінено по суті зміст постанови, що в
свою чергу є порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
управління юстиції у Львівській
області без задоволення.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного
суду Львівської області від 10.06.2014 року
про встановлення (зміну) способу і
порядку виконання рішення у справі №
442/3679/14-а 6а/442/29/2014 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор