Справа № 1170/2а-4125/11
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/29014/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Костенка М.І.

Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2013
року по справі № 1170/2а-4125/11 за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року Приватний підприємець
ОСОБА_2 звернувся до суд з позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року у даній справі позовні вимоги
задоволено, визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення Кіровоградської
ОДПІ від 13.10.2011 року №, яким до
позивача застосовано штрафні санкції у
сумі 37361,00 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 04 липня 2013 року скасовано постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року та прийнято нову постанову про
часткове задоволення позову. Скасовано
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції від 13.10.2011 року
№ про застосування штрафної
санкції у розмірі 1,00 грн. У задоволенні
інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 04 липня 2013
року як таку, що прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та залишити без змін постанову
суду першої інстанції, оскільки
скаржник вважає її такою, що прийнята з
правильним застосуванням норм чинного
законодавства.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що посадовими
особами Кіровоградської ОДПІ
здійснено фактичну перевірку
дотримання порядку здійснення
позивачем розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
ліцензій, патентів, свідоцтв,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами), за
результатами якої прийнято спірне
податкове повідомлення-рішення за
порушення позивачем п.1.2 п.12, п.13 ст.3
Закону України від 21.12.2000 року №2181-III
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (далі -
Закон №2181-III).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов
частково, апеляційний суд виходив з
того, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення відповідачем
прийнято правомірно, оскільки,
позивачем реалізовувалось пиво, яке не
було обліковано та оприбутковано у
книзі обліку доходів та витрат
протягом календарного року, на
загальну суму 18680,00 грн.

Однак, з такими висновками
апеляційного суду колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

Статтею 6 Закону №2181-III визначено, що
облік товарних запасів фізичною
особою-підприємцем ведеться у порядку,
визначеному чинним законодавством, а
юридичною особою (її філією,
відділенням, іншим відокремленим
підрозділом) - у порядку, визначеному
відповідним національним положенням
(стандартом) бухгалтерського обліку.
Облік ведеться з урахуванням
особливостей, встановлених для
суб'єктів малого підприємництва.
Обов'язок із ведення обліку товарних
запасів не застосовується до осіб, які
відповідно до законодавства
оподатковуються за правилами, що не
передбачають ведення обліку придбаних
або проданих товарів.

Згідно з частиною 3 статті 2 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
суб'єкти підприємницької діяльності,
яким відповідно до законодавства
надано дозвіл на ведення спрощеного
обліку доходів і витрат, ведуть
бухгалтерський облік і подають
фінансову звітність у порядку,
встановленому законодавством про
спрощену систему обліку і звітності.

Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» №727/98 від 03 липня 1998
року передбачено, що фізичні особи
(платники єдиного податку) ведуть Книгу
доходів і витрат, які підлягають
оподаткуванню відповідно до цього
Указу, порядок ведення котрої
встановлюється ДПС України.

Пунктом 8 Порядку видачі свідоцтва про
сплату єдиного податку, затвердженого
наказом ДПА України №599 від 29 жовтня 1999
року, передбачено, що для визначення
результатів власної підприємницької
діяльності на підставі хронологічного
відображення здійснених господарських
і фінансових операцій платник єдиного
податку веде Книгу обліку доходів і
витрат згідно із додатком 10 до
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю,
затвердженої наказом ГДПІ України №12
від 21 квітня 1993 року.

Так, обов'язковому заповненню
підлягають лише графи: період обліку,
витрати на виробництво продукції, сума
виручки (доходу), чистий дохід.

Отже, форма Книги обліку доходів і
витрат платника єдиного податку не
передбачає ведення обліку товарних
запасів (кількість та асортимент
продукції).

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин місцевий
адміністративний суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог, правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права
до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

З огляду на вказані обставини колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку про
скасування постанови апеляційного
суду з підстав невідповідності її
нормам матеріального та
процесуального права, та залишенні в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 226, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд , -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 04 липня 2013 року скасувати та
залишити в силі постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 09 серпня 2012
року по справі № 1170/2а-4125/11.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може
бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКостенко М.І. підписРибченко А.О.