Справа № 2а-3667/10/0770
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 р.
Справа № 32991/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Кухтея Р. В., Клюби В. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Берегівської об'єднаної
державної податкової інспекції на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2011
року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Флекстронікс
Сервіс УА» до Берегівської об'єднаної
державної податкової інспекції про
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2010 року Закарпатським
окружним адміністративним судом
зареєстровано позовну заяву
публічного акціонерного товариства
«Берегівський радіозавод» до
Берегівської об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Берегівської ОДПІ від 11 серпня 2010 рок №
/0.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що відповідач
необґрунтовано визначив податкове
зобов'язання по податку з доходів
фізичних осіб в сумі 2091,33 грн. за
основним платежем та 4182,66 грн. за
штрафними санкціями, посилаючись на те,
що позивач орендуючи приміщення у
фізичних осіб нерезидентів в одному
випадку перерахував до бюджету податок
з доходів фізичних осіб за ставкою 15
відсотків замість 30 відсотків, а в
іншому - самостійно виявивши та
перерахувавши до бюджету недоплату по
податку з доходів фізичних
осіб-нерезидентів, тим самим надав
нерезиденту додаткове благо, що також
підлягало оподаткуванню.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2011
року позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення № /0 від 11
серпня 2010 року.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
в акті перевірки № 74-23/010/14313783 від 05
серпня 2008 року не зафіксовано чітко,
об'єктивно, з посиланням на первинні та
інші документи відповідне порушення
позивачем вимог чинного податкового
законодавства, натомість відповідач
обмежився виключно твердженням про те,
що в ході документальної перевірки
надано тільки договір оренди
приміщення, однак не надано паспорта
орендодавця чи довідки про його
резидентський статус.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем -
Берегівською об'єднаною державною
податковою інспекцією, подано
апеляційну скаргу до Львівського
апеляційного адміністративного суду, в
якій висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що позивач в порушення
вимог Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» виступаючи
податковим агентом неправомірно
перераховував до бюджету податок у
розмірі меншому, ніж встановлено
законом для оподаткуванні
нерезидентів, а також перерахувавши за
свій рахунок недоплату по прибутковому
податку надав нерезиденту додаткове
благо, що підлягало оподаткуванню.

На підставі ст. 55 КАС України судом
здійснено заміну позивача - публічного
акціонерного товариства «Берегівський
радіозавод», на правонаступника
останнього - публічне акціонерне
товариство «Флекстронікс Сервіс УА».

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно до п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України, вважає можливим
проведення розгляду справи за їхньої
відсутності, в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами та на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не знаходить підстав для її
задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Докази, одержані
з порушенням закону, судом при
вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Встановлено, що Берегівською ОДПІ
проведено комплексну планову
документальну перевірку позивача, про
що складено акт перевірки № 74-23/010/14313783
від 05 серпня 2010 року.

В ході перевірки відповідачем було
встановлено, що відповідно до договору
оренди квартири від 01 вересня 2008 року
за період з 01 жовтня 2008 року по 31
березня 2009 року позивач перерахував
кошти фізичній особі нерезиденту
ОСОБА_1 в сумі 5647,08 грн. з чого утримано
та перераховано до бюджету податку з
доходів фізичних осіб в сумі 847,08 грн. за
ставкою 15 відсотків. Для перевірки було
представлено лише договір оренди
квартири, але не представлено паспорт
гр. ОСОБА_1 або довідку про визнання
його резидентом. У зв'язку з цим
відповідачем було донараховано
позивачу податок з доходів фізичних
осіб в сумі 847,08 грн. та застосовано
штрафну санкцію у двократному розмірі.

За наслідками перевірки прийнято
податкове повідомлення-рішення від 11
серпня 2010 року № /0, яким визначено
податкове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в сумі 2091,33 грн.
за основним платежем та 4182,66 грн. за
штрафними санкціями.

Суд апеляційної інстанції констатує,
що відповідачем не надано доказів
нерезидентського статусу фізичної
особи ОСОБА_1, тоді як відповідно до ч. 2
ст. 71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В акті перевірки № 74-23/010/14313783 від 05
серпня 2008 року не зафіксовано чітко,
об'єктивно, з посиланням на первинні та
інші документи відповідне порушення
позивачем вимог чинного податкового
законодавства, натомість відповідач
обмежився виключно твердженням про те,
що в ході документальної перевірки
надано тільки договір оренди
приміщення, однак не надано паспорта
орендодавця чи довідки про його
резидентський статус. Разом з тим, ці
обставини не можуть свідчити про те, що
фізична особа ОСОБА_1 є нерезидентом у
розумінні підпункту 1.20.3 пункту 1.20
статті 1 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб», крім того,
позивач як юридична особа не має права
вилучати паспорт у фізичної особи -
орендодавця, з якою він перебуває лише
у договірних відносинах та не
зобов'язаний його пред'являти в ході
проведення документальної перевірки
відповідачу.

Що стосується відсутності у позивача
на час перевірки довідки про визнання
фізичної особи резидентом, суд приймає
до уваги, що відповідно до підпункту
1.20.1. пункту 1.20 статті 1 Закону «Про
податок з доходів фізичних осіб» та
пункту 1 чинного на той час
узагальнюючого податкового
роз'яснення щодо застосування окремих
норм Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» в частині
оподаткування іноземців та
нерезидентів, затвердженого наказом
ДПА України від 29 січня 2004 року № 50,
фізична особа - іноземець може
самостійно визначити власний
резидентський статус у разі обрання
основного місця проживання в Україні.
Про факт самостійного обрання
(визначення) фізичною особою -
іноземцем власного податкового
статусу як резидента (на підставі
письмової заяви) відповідний орган
державної податкової служби письмово
повідомляє працедавця (працедавців)
рекомендованим листом. Тобто, з
вказаних норм випливає, що вказана
довідка (повідомлення) надсилається
працедавцю (працедавцям), а в даному
випадку позивач по відношенню до
фізичної особи-орендодавця таким не
являється, оскільки у трудових
відносинах між собою вони не
перебувають.

Також в ході перевірки було
встановлено, що відповідно до договору
оренди житла від 05 січня 2009 року та
додаткової угоди від 05 липня 2009 року
позивач орендував від нерезидента -
мешканця Угорщини ОСОБА_2 помешкання за
адресою АДРЕСА_1. Перевіркою
встановлено, що позивач утримував
податок із сум сплаченої орендної
плати нерезиденту за ставкою 15
відсотків, а не 30 відсотків, однак до
початку перевірки перерахував податок
за власний рахунок в сумі 4147,50 грн.
Сплата податку була кваліфікована
відповідачем як надання фізичній особі
додаткового блага, у зв'язку з чим на цю
суму нараховано повторно податок в
сумі 1244,25 грн. та застосовано штрафну
санкцію у двократному розмірі.

Разом з тим, відповідно до підпункту
20.3.2 пункту 20.3 статті 20 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб» у
разі коли податковий агент до або під
час виплати доходу на користь платника
податку не здійснює нарахування,
утримання або сплату (перерахування)
цього податку, відповідальність за
погашення суми податкового
зобов'язання або податкового боргу, що
виникає внаслідок таких дій,
покладається на такого податкового
агента. При цьому платник податку -
отримувач, таких доходів звільняється
від обов'язків погашення такої суми
податкових зобов'язань або податкового
боргу.

Керуючись вказаною нормою закону,
самостійно, до початку проведення
документальної перевірки виявивши
допущену помилку при утриманні податку
з сум орендної плати на користь
нерезидента, позивач як податковий
агент і як особа, відповідальна за
перерахування даного податку до
бюджету, сплатив на користь бюджету
податок з доходів фізичних осіб в сумі
4147,50 грн., тим самим виконавши вимоги
закону та свої зобов'язання перед
бюджетом.

Вказана сума податку помилково
кваліфікована відповідачем як дохід у
вигляді додаткового блага, оскільки
види такого доходу визначені
підпунктом 4.2.9 пункту 4.2 статті 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», наведений у цій нормі
перелік є вичерпним, однак суми
податку, перераховані до бюджету
податковим агентом до таких не
віднесені.

Крім того, перерахувавши на виконання
вимог закону суму податку з доходів
фізичних осіб до бюджету, позивач як
податковий агент не позбавлений права
утримати відповідну суму коштів з
доходів, що будуть в подальшому
виплачуватись на користь фізичної
особи нерезидента. Про відповідні
зобов'язання фізичну особу - ОСОБА_2
позивач повідомив письмово у
відповідному листі від 11 січня 2010 року,
що спростовує висновки відповідача про
надання цій особі додаткового блага.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З огляду на фактичні обставини справи,
колегія суддів констатує, що податкове
повідомлення-рішення Берегівської
ОДПІ від 11 серпня 2010 рок № /0 - не
відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Берегівської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2011
року в справі № 2а- 3667/10/0770 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей