Справа № 806/742/14
Суддя: Васильченко Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/31525/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого судді:
Васильченко Н.В.,

суддів:
Калашнікової О.В., Леонтович К.Г.,

при секретарі судового засідання:
Романишин О.Р.,

за участю представника позивача:
Лахтаріна А.А.,

представників відповідача:
Борисової Т.М.,

Меодушевського М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Житомирської
митниці Міністерства доходів і зборів
України на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від 19
березня 2014 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року у справі № 806/742/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "МІЛК ЕСТ" до
Житомирської митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и л а:

В лютому 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "МІЛК ЕСТ" звернулося
до суду з позовом, в якому просило
скасувати рішення про коригування
митної вартості товарів за
№101050000/2014/300004/1 від 17.01.2014р. та №
101050000/2014/300005/1 від 20.01.2014 року винесені
Житомирською митницею.

Позов обґрунтований тим, що для
підтвердження митної вартості за
ціною договору позивачем надано всі
необхідні документи. Проте відповідач
безпідставно визначив митну вартість
за резервним методом.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 19.03.2014 року,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 20 травня 2014
року, позов задоволено, визнано
протиправними та скасовано рішення
Житомирської митниці про коригування
митної вартості товарів за №
101050000/2014/300004/1 від 17.01.2014р. та №
101050000/2014/300005/1 від 20.01.2014р.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями
судів, Житомирська митниця
Міністерства доходів і зборів України
звернулась із касаційною скаргою, в
якій просила ці рішення скасувати та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити. Скарга обґрунтована
невірним застосуванням судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що ТОВ "МІЛК ЕСТ"
відповідно до зовнішньоекономічного
контракту з ТОВ "NAVIGATOR LTD" від 01.06.2013 року
на митну територію України 17 та 20 січня
2014 року було ввезено 96 тонн товару (жир
молочний, безводний, вміст загального
жиру 99,8%+- 0,1%, масова частка вологи 0,1-0,2%)
за ціною 5420 доларів США за тонну (надалі
- товар). Вказана ціна товару була
визначена сторонами цього
зовнішньоекономічного контракту в
додатку №4 від 10.12.2013 року.

17.01.2014 року та 20.01.2014 року ТОВ "Мілк-Ест"
подано дві митні декларації №
101050000.2014.000152.001 на 57,6 тонн товару та №
101050000.2014.000175.001 від 20.01.2014 року на 38,4
тонни товару.

До декларацій позивачем подано
зовнішньоекономічний контракт від
01.06.2013 року № 2013/06/01, додаток 4 до
контракту від 10.12.2013, інвойси № 55/1
від 10.12.2013 року, № 55/2 від 10.12.2013
року, № 55/3 від 10.12.2013 року, №
55/4 від 10.12.2013 року, № 55/5 від
10.12.2013 року.

17.01.2014 року та 20.01.2014 року Житомирською
митницею винесено рішення про
коригування митної вартості товарів
№ 101050000/2014/300004/1 від 17.01.2014р. та №
101050000/2014/300005/1 від 20.01.2014р., якими
скориговано митну вартість в сторону
збільшення з 520320 доларів США до 552624
доларів США (5756,5 доларів за 1 т).

Підставою для коригування митної
вартості стали розбіжності у
документах, що подані для митного
оформлення. Проведено процедуру
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обґрунтованого
визначення митної вартості товарів. За
результатами проведеної консультації
встановлено, що методи 2а та 2б не можуть
бути застосовані у зв'язку з
відсутністю цінової інформації на
ідентичні та подібні товари; методи 2в
та 2г - через відсутність основи для
віднімання (додавання) вартості. Митна
вартість визначена за резервним
методом та ґрунтується на раніше
визнаних митними органами митних
вартостей за ціновою базою ЄАІС
Міндоходів на основі МД 10106000/2013/021982 від
28.12.2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що наданими до митного
оформлення документами
підтверджується визначена позивачем
митна вартість товарів, у зв'язку з чим
дії відповідача по коригуванню митної
вартості за резервним методом є
неправомірними, а тому спірні рішення
митного органу підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів щодо неправомірності
спірних рішень митного органу,
зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
встановлено, що митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України
встановлено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Згідно із частинами 1, 2 статті 53 МК
України у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості: зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53
Кодексу у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України
визначено, що у разі якщо митний орган
має обґрунтовані підстави вважати, що
існуючий взаємозв'язок між продавцем і
покупцем вплинув на заявлену
декларантом митну вартість, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу, крім документів,
зазначених у частинах другій та третій
цієї статті, подає (за наявності) такі
документи: виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам;
розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно із частиною 1 статті 54 Кодексу
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України
встановлено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів, що для
митного оформлення товару позивач
надав митниці належні та допустимі
докази в підтвердження вартості
транспортно-експедиційних послуг. А
отже рішення митниці є незаконними.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належить процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до резервного) визначення
митної вартості.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що всупереч зазначеним
вимогам оскаржувані рішення
відповідача не містять обґрунтування
причин, через які заявлену декларантом
митну вартість не може бути визнано.
Наведена в зазначених рішеннях та
обставина, що інвойс і контракт
підписані різними особами, не може
розцінюватися як причина для їх
прийняття.

Так, під час судового розгляду
представник позивача надав письмове
підтвердження від ТОВ "NAVIGATOR LTD" про
право керівника компанії, менеджерів
компанії та головного бухгалтера
компанії на підписання інвойсів.

Крім того судами встановлено, що
виробником імпортованого позивачем
Товару є "Hillsboro Riverview Dairy". Відповідно до
МД 10106000/2013/021982 від 28.12.201 Зроку
імпортовано Товар іншого виробника (Dairy
Farmers of Amerika).

Товар цього ж виробника (Dairy Farmers of'Amerika)
раніше ввозився також на митну
територію України Позивачем
відповідно до МД 10105000/2013/004106 від 03.10.2013
року, при цьому вартість такого товару,
що була визнана відповідачем, є нижчою
ніж ціна, що зазначена в додатку № 4 до
контракту від 01.06.2013р.

Таким чином, дії відповідача при
застосуванні резервного методу на
раніше визнаних (визначених) митними
органами вартостях на основі МД
10106000/2013/021982 від 28.12.2013 року, є
необгрунтованими.

Враховуючи все вищевикладене, беручи
до уваги необґрунтованість висновків
митного органу щодо неналежності
наданих позивачем документів, колегія
суддів погоджується з висновком судів
попередніх інстанції про те, що рішення
про коригування митної вартості
товарів за №101050000/2014/300004/1 від 17.01.2014р. та
№ 101050000/2014/300005/1 від 20.01.2014 року прийняті
з порушенням вимог ст. ст. 57-60 Митного
кодексу України.

Колегія суддів дійшла думки, що судами
першої та апеляційної інстанцій вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення, не встановлено.

Твердження касаційної скарги
зазначений висновок суду не
спростовують.

Відповідно до статті 224 КАС України суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 220, 221, 224, 230, 232 КАС України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 19 березня
2014 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 20 травня 2014 року у справі № 806/742/14
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
але може бути переглянута Верховним
Судом України з підстав, в порядку та у
строки, визначені ст.ст. 236 - 238, 239-1 КАС
України.

Судді: