Справа № 826/5801/14
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5801/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року
м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Лічевецького І.О.,
суддів - Мельничука В.П., Мацедонської
В.Е., при секретарі - Війтович Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 26 червня 2014 року
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Аскоп-Україна» до
державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аскоп-Україна»
(надалі за текстом - «ТОВ
«Аскоп-Україна») звернулось до суду з
позовом про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 16
квітня 2014 року, яким позивачеві
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 21 789
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 червня 2014 року адміністративний
позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі державна
податкова інспекція у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (надалі за
текстом - «ДПІ у Дніпровському районі),
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
просить скасувати вказане судове
рішення і прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Перевіривши повноту встановлення
окружним адміністративним судом
фактичних обставин справи та
правильність застосування ним норм
матеріального і процесуального права,
Київський апеляційний
адміністративний суд дійшов
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
у період з 13.03.2014 року по 26.03.2014 року
посадовцями ДПІ у Дніпровському районі
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Аскоп-Україна»
правомірності бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку в
сумі 2 396 267 грн. за грудень 2013 року.

Результати перевірки оформлено актом
№ 1787/26-53-15-01/30579869 від 31.03.2014 року.

Згідно цьому акту позивачем порушено
вимоги п.198.1 п.198.2 ст. 198, п. 200.1 п. 200.4 ст. 200,
п. 201.6 ст. 201 Податкового кодексу
України, що призвело до завищення суми
податкового кредиту та від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду на 21 789 грн.

Такий висновок обґрунтовано наступним.

Під час перевірки встановлено, що ТОВ
«Аскоп-Україна» включено до
податкового кредиту податкову
накладну № 16 від 01.12.2013 р. на суму
податку на додану вартість 21 789 грн.
виписану ТОВ «Вторметекспорт».

Водночас, згідно інформації баз даних
ТОВ «Вторметекспорт» не подано
податкову декларацію з ПДВ за грудень
2013 року та не задекларовано податкові
зобов'язання за грудень 2013 року у
розмірі зазначеному у податковій
накладній № 16 від 02.12.2013 року.

На підставі висновків, викладених в
акті перевірки, ДПІ у Дніпровському
районі прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 16
квітня 2014 р., яким ТОВ «Аскоп-Україна»
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість на 21 789
грн.

Питання, пов'язані з формуванням
платником податку на додану вартість
податкового кредиту врегульовано
статтею 198 ПК України.

Так, підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198
ПК України передбачено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
товарів (у тому числі в разі їх ввезення
на митну територію України) та послуг.

Згідно пункту 198.2 статті 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно пункту 198.6 статті 198 ПК України
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

За змістом наведених правових норм
податковий кредит для визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операцій, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника.

При цьому, у ПК України передбачено
єдину підставу для формування
податкового кредиту, а саме наявність у
платника податку-покупця належним
чином оформленої податкової накладної
або митної декларації.

У розгляді цієї справи суд першої
інстанції за наслідками дослідження
первинних документів дійшов висновку
про реальність господарських операцій
між позивачем та ТОВ «Вторметекспорт».

Судова колегія знаходить наведений
висновок окружного адміністративного
суду обґрунтованим та таким, що
підтверджується зібраними у справі
доказами.

Так, на підтвердження товарності
укладених угод позивачем було надано
копії: договору купівлі-продажу сої від
11.09.2013 р., видаткової накладної № 2914 від
02.12.2013 р., рахунку на оплату № 1082 від
02.12.2013 р., податкової накладної № 16 від
02.12.2013 р., товарно-транспортної
накладної, платіжного доручення № 1117
від 20.12.2013 р., які свідчать, що
зобов'язання за договором між
позивачем та його контрагентом
виконувались сторонами у повному
обсязі.

Таким чином, на момент проведення
перевірки у ТОВ «Аскоп-Україна» були
наявні всі необхідні документи,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
бухгалтерського та податкового обліку,
для віднесення до податкового кредиту
сум, сплачених позивачем
контрагентові, а аналіз наданих
позивачем податкової накладної, інших
первинних та платіжних документів
свідчить про дотримання позивачем
спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту по операціям з ТОВ
«Вторметекспорт».

Посилання відповідача на те, що ТОВ
«Вторметекспорт» не подавало
звітність за грудень 2013 р. та не
задекларувало податкові зобов'язання
обґрунтовано не взято судом до уваги.

Сама по собі несплата податку
продавцем (у тому числі внаслідок
ухилення від сплати) в разі фактичного
здійснення господарської операції не
впливає на формування податкового
кредиту покупцем та суму бюджетного
відшкодування.

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що місцевим
адміністративним судом при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві залишити без
задоволення, а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
26 червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
прийняття, проте може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі в
20-ти денний строк з дня складення
ухвали в повному обсязі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України, з
подачею документу про сплату судового
збору, а також копій касаційної скарги
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, та копій
оскаржуваних рішень судів першої та
апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя
І.О.Лічевецький

суддя
В.П.Мельничук

суддя
В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 10
жовтня 2014 р.

.

Головуючий суддя
Лічевецький І.О.

Судді:
Мельничук В.П.

Мацедонська В.Е.