Справа № 826/18160/13-а
Суддя: Конюшко К.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Київ К/800/32353/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Конюшка К.В.

суддів:
Гончар Л.Я., Чалого С.Я.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05 лютого 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 червня 2014
року

у справі № 826/181160/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дока Україна Т.О.В.»

до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в м. Києві

про визнання
протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «Дока
Україна Т.О.В.» (далі - ТОВ «Дока Україна
Т.О.В.») звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів (далі - Митний
орган), Головного управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
про визнання протиправними, скасування
рішень про коригування митної
вартості, карток відмови у митному
оформленні, стягнення надміру
сплачених коштів.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.02.2014, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.06.2014,
позов задоволено частково.

Визнано протиправними і скасовано
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості від 01.07.2013 N
100250000/2013/600257/2, від 15.07.2013 N 100250000/2013/600375/2
та картки відмови в митному оформленні
від 01.07.2013 N 100250000/2013/01207, від 15.07.2013 N
100250000/2013/01332.

У задоволенні позову в частині
стягнення надмірно сплачених коштів у
розмірі 58 617,77 грн. відмовлено.

Не погоджуючись зі вказаними рішеннями
судів попередніх інстанцій в частині
задоволеного позову, Митний орган
оскаржив їх у цій частині у касаційному
порядку.

У касаційній скарзі скаржник просив
скасувати вказані судові акти з
мотивів порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
прийняти нове рішення - про відмову у
позові повністю.

Касаційна скарга обґрунтована серед
іншого тим, що на вимогу митного органу
позивач не надав додаткові документи,
витребувані відповідачем у зв'язку з
тим, що покупець і продавець є
пов'язаними між собою особами.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні в установленому
статтею 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України порядку.

Згідно з частиною другою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи і правильність
застосування судами норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія дійшла висновку про те,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню з огляду на таке.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, на підставі контракту з
Компанією «Doka Polska Sp.z.o.o.» (Польща)
(Продавець) від 13.03.2013 N IM-4/2013
купівлі-продажу та відповідно до
інвойсу від 25.06.2013 N 289039644 позивач
придбав товар відповідного
найменування, кількості, ціни, на
загальну суму 6 252,98 Євро.

Вказаний товар подано до митного
оформлення згідно з ВМД від 01.07.2013
N100250000/2013/061862 і задекларовано його митну
вартість відповідно до статті 58
Митного кодексу України за першим
методом (за ціною договору) у розмірі 74
134,03 грн., у т. ч.: вартість товару - 6252,98
Євро (65134,03 грн.), витрати на
транспортування - 8 700,00 грн., витрати на
завантаження - 300,00 грн.

Також на підставі цього ж контракту та
відповідно до інвойсу від 10.07.2013 N 289039755
позивач придбав інший товар відповідно
найменування, кількості, ціни, на
загальну вартість 25 172,33 Євро.

Вказаний товар подано до митного
оформлення згідно з ВМД від 15.07.2013
N100250000/2013/063479 і задекларовано його митну
вартість відповідно до статті 58
Митного кодексу України за першим
методом (за ціною договору) у розмірі 270
035,25 грн., у т.ч.: вартість товару - 25 172,33
Євро (262 247,25 грн.), витрати на
транспортування - 7 688,00 грн., витрати на
завантаження - 100,00 грн.

Судами попередніх інстанцій
установлено, що Митний орган
скоригував митну вартість партій
товарів у бік її збільшення, про що
прийнято відповідні рішення про
коригування митної вартості товарів
від 01.07.2013 N 100250000/2013/600257/2 та від 15.07.2013 N
100250000/2013/600375/2, а також винесені картки
відмови в митному оформленні від 01.07.2013
N 100250000/2013/01207 та від 15.07.2013 N 100250000/2013/01332.

У графі 33 цих рішень зазначено, що
підставами їх прийняття є неможливість
визначення митної вартості товарів за
ціною договору, оскільки документи,
зазначені в частині другій статті 53
Митного кодексу України не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, а саме 01.07.2013
декларантом не надано транспортний
перевізний документ та додатково
витребуваних документів, а 15.07.2013
декларантом не надано додатково
витребуваних документів.

Митна вартість скоригована
відповідачем за методом 2ґ (резервний
метод) та ґрунтується на раніше
визначених митним органом митних
вартостях.

Також судами попередніх інстанцій
установлено, що ТОВ «Дока Україна
Т.О.В.» надало відповідачу для митного
оформлення імпортованого товару
необхідні основні документи, що
визначені частиною другою статті 53
Митного кодексу України, а саме:

1) 01.07.2013: контракт з Компанією "Doka Polska
Sp.z.o.o." від 13.03.2013 N IM-4/2013; інвойс від 25.06.2013
N 289039644; міжнародну автомобільну
накладну (CMR) N 261604 від 25.06.2013; довідка про
транспортні витрати від 01.07.2013 N 01-07/13-1;

2) 15.07.2013: контракт з Компанією "Doka Polska
Sp.z.o.o." від 13.03.2013 N IM-4/2013; інвойс від 10.07.2013
N 289039755; міжнародну автомобільну
накладну (CMR) N 139483 від 10.07.2013; довідка про
транспортні витрати від 12.07.2013 N 12-07/2013-1.

Перелік наданих документів
відображено в графах 18 оскаржуваних
рішень, у графах 44 ВМД та у картках
відмови і відповідачем не
заперечується.

Подані основні документи, копії яких
наявні у справі, чітко ідентифікують
оцінюваний товар, не містять
розбіжностей та містять дані, що
піддаються обчисленню, і підтверджують
ціну товарів, що підлягала сплаті
позивачем на користь продавця, а також
додатково понесені позивачем витрати
на транспортування і завантаження.

Запис у графі 33 рішення від 01.07.2013 про
ненадання транспортного перевізного
документу не відповідає дійсності і
спростовується наявними у справі
копіями міжнародної автомобільної
накладної (CMR) N 261604 від 25.06.2013 та довідки
ПП «Київтрансбуд XXI» про транспортні
витрати від 01.07.2013 N 01-07/13-1, про надання
яких до митного оформлення зазначено у
графі 18 оскаржуваного рішення.

Крім того, позивач надав до суду копію
договору N 1 на
транспортно-експедиційне
обслуговування у міжнародному
сполученні від 27.08.2012, укладеного між
позивачем (Замовник) і ПП «Київтрансбуд
XXI». Крім цього, позивач надав до суду
копії договорів-заявок N 74 та N 81 між
позивачем і ПП «Київтрансбуд XXI»,
рахунки-фактури ПП «Київтрансбуд XXI»
від 02.07.2013 N 153 і від 16.07.2013 N 169, акти
здачі-прийняття робіт від 02.07.2013 N 153 і
від 16.07.2013 N 169, які додатково
підтверджують об'єктивність і
достовірність відомостей в CMR і
довідках.

Частково задовольняючи позов, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що відповідач не
обґрунтував необхідності подання
Товариством додаткових документів, а
надані позивачем до митного оформлення
ввезеного товару документи були
достатніми для визначення митної
вартості товару за першим методом.

Заперечення відповідача щодо
пов'язаності Продавця і Покупця
(позивача) суди попередніх інстанцій не
взяли до уваги, керуючись положеннями
статті 58 Митного кодексу України та
відсутністю письмових обґрунтувань
митного органу щодо впливу на митну
вартість товару зв'язків між покупцем і
продавцем.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з обґрунтованим
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Відповідно до частин другої та третьої
статті 53 Митного кодексу України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
додаткові документи.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, надані позивачем документи
містили всі відомості, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів,
зокрема декларантом було дано
транспортний перевізний документ.
Інших обґрунтувань надання додаткових
документів оспорювані рішення
відповідача не містять. Жодних інших
посилань на те, що надані позивачем під
час митного оформлення документи,
містять розбіжності, у них наявні
ознаки підробки або вони не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, у
касаційній скарзі також не міститься.

Частинами 12-14 статті 58 Митного кодексу
України визначено, що той факт, що
продавець і покупець пов'язані між
собою особи, сам по собі не може бути
підставою для розгляду вартості
операції як неприйнятної. У таких
випадках необхідно розглянути
обставини продажу та прийняти вартість
операції за умови, що взаємовідносини
покупця і продавця не вплинули на ціну
оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав
вважати, що відносини, зазначені у
частині дванадцятій цієї статті,
вплинули на ціну оцінюваних товарів,
митний орган повинен надати декларанту
або уповноваженій ним особі свої
письмові обґрунтування, що такий вплив
мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку
митного органу необхідно вважати, що
взаємовідносини, зазначені у частині
дванадцятій цієї статті, не вплинули на
ціну оцінюваних товарів.

Ураховуючи, що Митний орган письмових
обґрунтувань впливу на митну вартість
товарів зв'язків позивача з продавцем
товару декларанту не надавав,
витребовування додаткових документів
було необґрунтованим, суд касаційної
інстанції вважає правильним висновок
судів попередніх інстанцій щодо
неправомірності рішень про
коригування митної вартості від 01.07.2013 N
100250000/2013/600257/2, від 15.07.2013 N 100250000/2013/600375/2
та карток відмови в митному оформленні
від 01.07.2013 N 100250000/2013/01207, від 15.07.2013 N
100250000/2013/01332

Таким чином, доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування чи зміни оскаржуваних
судових рішень в частині задоволеного
позову.

Згідно з частиною третьою статті 2201 КАС
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05 лютого 2014 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 03 червня 2014
року в частині задоволеного позову в
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України у строк та у порядку,
визначеними статтями 237- 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.