Справа № 2-а-3173/11/2114
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-3173/11/2114

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Спічак О.Б. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка
Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Комсомольського районного суду
м. Херсона від 22 червня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Херсонській
області про оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень щодо
порядку обчислення пенсії за вислугу
років,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 (далі - позивач, або ОСОБА_2.)
звернувся з адміністративним позовом
до Головного управління Пенсійного
фонду України у Херсонській області
(далі - відповідач, або ГУПФУ у
Херсонській області), в якому позивач
просив суд: визнати протиправним
рішення відповідача - суб'єкта владних
повноважень про обчислення його пенсії
за вислугу років, відповідно до вимог
частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», у редакції зі змінами, внесеними
підпунктом 4 пункту 29 Розділу II Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік», та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України від
28.12.2007 року №107- VІ, та у порядку,
передбаченим пунктом 7 постанови
Кабінету Міністрів від 17.07.1992 року
№ 393 «Про порядок обчислення вислуги
років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам їх
сімей»; зобов'язати відповідача -
суб'єкта владних повноважень провести
обчислення його пенсії за вислугу
років відповідно до вимог частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» (в редакції Закону
від 15.06.2004 року № т1769- IV, який набрав
чинності з 01.01.2005 року), виходячи з
розміру грошового забезпечення, яке
позивач отримував за останній місяць
служби в ОВС, який передує даті
звільнення, враховуючи відповідний
оклад за посадою (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії, а також провести
її виплату; стягнути з відповідача -
суб'єкта владних повноважень
заборгованість з пенсійного
забезпечення, не виплачених за час
неправомірного обчислення та виплати
пенсії за вислугу років.

Постановою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 22 червня 2011 року
вказаний адміністративний позов
залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить вищезазначену
постанову скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог. В обґрунтування скарги апелянт
зазначив, що судом першої інстанції
порушенні норми матеріального та
процесуального права.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач 31.12.2010 року, наказом УМВС № 871
о/с від 29.12.2010 року, був звільнений з
органів внутрішніх справ.

01.01.2011 року ГУПФУ у Херсонській області,
згідно подання про призначення пенсії
та заяви про призначення пенсії, на
підставі грошового атестату № 4,
відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб» та постанови
Кабінету Міністрів України № 393
від 17.07.1992 року «Про порядок
обчислення вислуги років, призначення
та виплати пенсій і грошової допомоги
особам офіцерського складу,
прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової та
військової служби за контрактом,
особам начальницького і рядового
складу органів внутрішніх справ та
членам їх сімей», позивачу була
призначена пенсія за вислугу років.

На підставі вказаних нормативних актів
та документів пенсія позивачу була
обчислена з таких видів грошового
забезпечення: окладу, військове
(спеціальне) звання, відсоткова
надбавка за вислугу років,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням, та
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії, розмір яких та
премії визначено за 24 останні
календарні місяці служби перед
звільненням. Середня сума щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначена
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Позивач вважає, що розрахунок його
пенсії зроблено неправильно, при
нарахуванні пенсії, на його думку,
ГУПФУ у Херсонській області повинно
було керуватися ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», в редакції від
15.06.2004 року, а саме, позивач вважає, що
розрахунок його пенсії повинен був
бути здійснений із врахуванням розміру
грошового забезпечення (оклад за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентної надбавки за
вислугу років, додаткових видів
грошового забезпечення, премії), які
він отримував за останній місяць
служби в ОВС, що передує даті
звільнення.

Вирішуючи спірне питання та
відмовляючи у задоволенні заявленого
позивачем адміністративного позову,
суд першої інстанції зробив висновок
про те, що відповідачем здійснено
розрахунок розміру пенсії позивачу
відповідно до вимог чинного
законодавства, а тому його дії є
правомірними.

Колегія суддів погоджується з
зазначеним висновком суду першої
інстанції та вважає його обґрунтованим
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», в редакції Закону
України від 28 грудня 2007 року № 107-VI,
пенсії особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, установлених
законодавством, та у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни до
ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», внесені підпунктом 4 пункту 29
розділу II Закону України від 28 грудня
2007 року № 107-VI, визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними). У вказаному
Рішенні Конституційний Суд України
дійшов висновку про те, що законом про
Держбюджет не можна вносити зміни до
інших законів, зупиняти їх дію чи
скасовувати їх, оскільки з об'єктивних
причин це створює протиріччя у
законодавстві, і що у разі необхідності
зупинення дії законів, внесення до них
змін і доповнень, визнання їх нечинними
мають використовуватися окремі закони.

З огляду на вимоги статті 152
Конституції України, положення ч. 3 ст. 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» підлягали застосуванню в
попередній редакції, відповідно до
якої пенсії особам офіцерського
складу, прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислюються з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим (спеціальним) званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством.

Тобто, вказана норма передбачає
обчислення пенсії саме із грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, а не із
грошового забезпечення за останній
місяць перед звільненням, як це вимагає
позивач.

Норми діючого чинного законодавства
взагалі не передбачають призначення
пенсій вказаній категорії осіб саме із
грошового забезпечення за останній
місяць перед звільненням.

Колегія суддів наголошує, що положення
ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» не визначають, що для призначення
пенсій використовується виключно
грошове забезпечення, яке отримував
військовослужбовець за останній
місяць перед звільненням зі служби, а
встановлює, що для призначення пенсії
використовується грошове забезпечення
саме за його останньою штатною посадою
перед звільненням, а не з будь-якої
іншої посади за весь період служби.

Більш того, положення частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб» взагалі не конкретизують за який
період враховується грошове
забезпечення для призначення пенсії
(за один календарний місяць, за 24
календарні місяці перед звільненням,
за весь період перебування на останній
штатній посаді перед звільненням,
тощо).

Відповідно до абзаців 2-3 п. 7 постанови
Кабінету Міністрів України від 17 липня
1992 року № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей» пенсії обчислюються з
таких видів грошового забезпечення:
відповідних окладів за посадою,
військовим (спеціальним) званням (для
осіб рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткової
надбавки за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням;
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії. Розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Середня сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Отже, при обчисленні пенсії для
відповідної категорії осіб вказаною
постановою встановлений порядок та
особливості врахування основних і
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення: перші враховуються за
останньою штатною посадою перед
звільненням, останні - за відповідний
період служби перед звільненням.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що, виходячи із аналізу чинної
редакції ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», додаткові види грошового
забезпечення, також, враховуються за
останньою штатною посадою перед
звільненням.

Таким чином, положення п. 7 зазначеної
вище Постанови не суперечать
положенням ч. 3 ст. 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб», а деталізують їх.

При цьому, слід зазначити, що рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008
неконституційними визнані саме зміни
внесені до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби та
деяких інших осіб», якими порядок
формування грошового забезпечення для
призначення пенсій визначався
Кабінетом Міністрів України, а
постанова Кабінету Міністрів України
від 17 липня 1992 року № 393, якою
визначається порядок формування
грошового забезпечення для
призначення пенсії неконституційною
визнана не була.

Зазначені висновки суду апеляційної
інстанції відповідають позиції Вищого
адміністративного суду України,
висловленої, зокрема, у рішеннях від 03
травня 2012 року по справі №№
К/9991/82630/11, К/9991/7499/12, від 31 січня 2013 року
по справі № К/9991/63323/11, від 30 травня 2013
року по справі № К/9991/10374/12.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
прийшов до законного та обґрунтованого
висновку про те, що дії ГУПФУ у
Херсонській області щодо розрахунку
суми грошового забезпечення позивача
при призначенні пенсії останньому
відповідають нормам зазначеного
законодавства.

Апеляційні доводи позивача жодним
чином не спростовують вказаних
висновків суду першої інстанції, а лише
носять декларативний характер, без
уточнення у чому саме полягає
неправильність чи неповнота рішення
суду першої інстанції, що не дає
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Частиною 1 статті 200 КАС України
передбачено, що суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 22 червня 2011 року - залишити
без задоволення.

Постанову Комсомольського районного
суду м. Херсона від 22 червня 2011 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Головного управління
Пенсійного фонду України у Херсонській
області про оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень щодо
порядку обчислення пенсії за вислугу
років - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/