Справа № К/9991/58358/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/58358/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у м. Луганську ради
про визнання дій протиправними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату одноразової компенсації, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Жовтневого районного суду м. Луганська
від 10 лютого 2011 року і ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 серпня 2011
року,-

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Жовтневої районної у м. Луганську ради
(далі - УПСЗН) про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
одноразової компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 6
квітня 2010 року йому встановлена перша
група інвалідності пов'язана з
Чорнобильською катастрофою, у зв'язку
із чим звернувся до відповідача про
виплату одноразової компенсації в
порядку статті 48 Закону України від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ).

Проте, в порушення зазначеного закону
відповідач відмовив у цих виплатах.

Вважаючи це порушенням своїх прав
ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Постановою Жовтневого районного суду
м. Луганська від 10 лютого 2011 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 9 серпня 2011 року в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
ними рішення скасувати та задовольнити
позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 має
статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
першої категорії, є інвалідом першої
групи пов'язаної з цими подіями. У
зв'язку із встановленням 6 квітня 2010
року першої групи інвалідності
звернувся до відповідача та просив
виплатити одноразову компенсацію в
порядку статті 48 Закону № 796-ХІІ, у
виплаті якої останній відмовив.

Відмовляючи у позові суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд виходив з
того, що відповідач правомірно
здійснив виплату компенсації позивачу
з дотриманням постанови Кабінету
Міністрів України від 26 липня 1996 року №
836 «Про компенсаційні виплати особам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Проте до такого висновку суди дійшли
без з'ясування дійсних прав та
обов'язків сторін, в порушення норм
матеріального і процесуального права з
таких підстав.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Тобто, за змістом цієї норми
процесуального права у мотивувальній
частині рішення суд зобов'язаний
навести дані про встановлені
обставини, що мають значення для
справи, їх юридичну оцінку та
визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд
виходив при задоволенні грошових
вимог. Встановлюючи

наявність або відсутність фактів,
якими обґрунтовувалися вимоги чи

заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої

дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися

на припущеннях.

У мотивувальній частині кожного
рішення має бути наведено також
посилання на закон та інші
нормативно-правові акти
матеріального права (назва, стаття, її
частина, абзац, пункт, підпункт
закону), у відповідних випадках - на
норми Конституції України, на підставі
яких визначено права та обов'язки
сторін у спірних правовідносинах, а в
разі необхідності мають бути
посилання на Конвенцію та рішення
Європейського суду з прав людини які
згідно із Законом України від 23
лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права та підлягають
застосуванню в даній справі.

За приписами абзацу 3 частини першої
статті 48 Закону № 796-ХІІ (в редакції
до внесення змін Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI) одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується інвалідам
першої групи у розмірі 60 мінімальних
заробітних плат.

У відповідності до змін, внесених
Законом № 107-VI статтю 48 Закону № 796-ХІІ
викладено в такій редакції: одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Однак, Рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28
розділу II Закону № 107-VI, визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними).

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, з 22 травня 2008 року відновила свою
дію попередня редакція статті 48 Закону
№ 796-ХІІ, інших змін до зазначеної
статті не вносилось, а тому висновки
судів щодо правомірності дій
відповідача не ґрунтуються на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Законом України від 27 квітня 2010 року №
2154-VI «Про Державний бюджет України на
2010 рік» не внесено змін та не було
зупинено дію статті 48 Закону № 796-ХІІ, а
тому відсутні підстави для здійснення
виплат в порядку постанов Кабінетом
Міністрів України.

Окрім цього суди не звернули увагу і не
встановили чи взагалі позивачу
виплачувалася одноразова компенсація.
З матеріалів справи вбачається, що із
заявою про виплату такої ОСОБА_4 не
звертався, а відповідно УПСЗН не
здійснювало її виплату.

Неповне з'ясування судами дійсних
обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
призвело до ухвалення рішень, які не
відповідають вимогам статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо законності і обґрунтованості.

Тому судові рішення підлягають
скасуванню, а справа направленню на
новий розгляд, оскільки суд касаційної
інстанції не може встановлювати та
визнавати доведеними обставини, що не
були встановлені в судових рішеннях.

За приписами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного
судочинства України підставою для
скасування судових рішень судів першої
та (або) апеляційної інстанцій і
направлення справи на новий судовий
розгляд є порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Постанову Жовтневого районного суду м.
Луганська від 10 лютого 2011 року і ухвалу
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 9 серпня 2011
року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало