Справа № 826/39/14
Суддя: Борисюк Л.П.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/39/14
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Борисюк Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді суддів при
секретаріБорисюк Л.П., Петрика І.Й.,
Собківа Я.М. Чайка О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 березня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» до
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування рішення від 02.07.2013, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд»
звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва із
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України в якому просило визнати
протиправними та скасувати рішення про
коригування заявленої митної вартості
№ 100250000/2013/500064/2 від 02.07.2013 та №
100250000/2013/500063/2 від 02.07.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 березня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням суду, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що
оскаржувана постанова суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, а саме, судом
першої інстанції неповно з'ясовано та
не доведено обставини, що мають
значення для справи, висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи, в зв'язку з чим
просить скасувати постанову суду та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Фірмою «Iverso LLP» (Великобританія)
(Продавець), з однієї сторони, та ТОВ
«Фоззі-Фуд» (Покупець), з іншої сторони,
укладено контракт від 13.02.2013 № 482,
відповідно до якого продавець
продавав, а покупець купував товар:
риба свіжоморожена - скумбрія, вага
нетто 19 600 кг., за митною вартістю
визначеною за першим методом - 1,93
доларів США за кг.

Позивачем 02 липня 2013 року до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
подані електронні митні декларації №
100270000/2013/029728, № 100270000/2013/029726 з метою
здійснення митного оформлення товару.

Митна вартість була заявлена
декларантом за основним методом
визначення митної вартості - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного контролю та
митного оформлення позивачем було
надано документи, перелік яких
зазначений в гр. 44 вищевказаних митних
декларацій.

Відповідачем при розгляді документів
під час контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів та
у зв'язку із сумнівами щодо її
відповідності було запропоновано
декларанту надати додаткові документи,
а саме: висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини; інші додаткові
наявні документи для підтвердження
заявленої митної вартості товару за
власним бажанням. Для підтвердження
витрат на транспортування декларантом
відповідно до частини другої статті 53
Кодексу необхідно подати транспортні
(перевізні) документи, а також
документи, що містять відомості про
вартість перевезення оцінюваних
товарів.

Дані вимоги були доведені до
декларанта ТОВ «Фоззі-Фуд» шляхом
електронного повідомлення.

Водночас, витребувані документи у ТОВ
«Фоззі-Фуд» надані не в повному обсязі,
що підтверджується Листом № 598 від
02.07.2013.

На виконання вимог пункту шостого
статті 54 Митного кодексу України від
13.03.2012 № 4495-VI, Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
було відмовлено позивачу у митному
оформленні задекларованого товару, у
зв'язку з чим оформлено картку відмови
в прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Підставою для відмови у митному
оформленні було винесено Рішення про
коригування митної вартості товарів
від 02.07.2013 № 100250000/2013/500064/2 та №
100250000/2013/500063/2.

Відповідно до Рішення про коригування
митної вартості товарів № 100250000/2013/500064/2
та № 100250000/2013/500063/2 від 02.07.2013, митна
вартість визначена митним органом для
товару на рівні 2,6800 USD/кг., із
застосуванням резервного методу.

ТОВ «Фоззі-Фуд», вважаючи рішення
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості протиправними, звернулося до
суду з вищевказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції погодився з доводами
митниці та дійшов висновку, що
позивачем під час розгляду справи не
спростовано обґрунтованості
незастосування митницею резервного
методу визначення митної вартості.

З таким висновком суду колегія суддів
не може погодитися, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України, митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 «Методи визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, та порядок їх
застосування» Митного кодексу України.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-2 ст. 53 Митного
кодексу України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи, які
підтверджують митну вартість товару,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(ч. 2).

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний: 1)
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; 3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу (ч. 4).

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю (ч. 5).

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості (ч. 6).

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (ч. 7).

За правилами Митного кодексу України,
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Відповідно до частини 5 ст. 55 Митного
кодексу України, декларант може
провести консультації з митним органом
з метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу
України встановлено, що у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
вимоги митного органу про надання
додаткових документів в обох випадках
не містять жодного посилання на
виявлені розбіжності, сумніви в
документах чи підставу для
витребування документів.

Згідно п. 7, 8 ч. 3 ст. 52 Митного кодексу
України, декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, мають право у випадках та в
порядку, визначених цим Кодексом,
вимагати від органу доходів і зборів
надання письмової інформації про
причини, за яких заявлена ними митна
вартість не може бути визнана, а також
вимагати від органу доходів і зборів
надання письмової інформації щодо
порядку і методу визначення митної
вартості, застосованих при коригуванні
заявленої митної вартості, а також щодо
підстав для здійснення такого
коригування.

В порядку п. 7, 8 ч. 3 ст. 52 Митного кодексу
України, позивачем подано до
відповідача заяви з проханням надати
письмову інформацію та пояснення щодо
причин невизнання заявленої митної
вартості за поданою декларацією,
застосованих показників про
коригування та обранні методу
визначення митної вартості на які
отримав відповіді: від 08.07.2013 №
14.1/2-74/635-ПІ щодо МД 02.07.2013 № 100250000/2013/029728
та від 24.07.2013 № 14.1/2-24/2361-ПІ щодо МД 02.07.2013
№ 100250000/2013/029726.

В наданих відповідях відповідач також
не надав жодних пояснень щодо
зроблених коригувань заявленої митної
вартості, не зазначив, які розбіжності
були виявлені в поданих документах, які
складові митної вартості не
підтверджені, наявну у відповідача
інформацію, яка була використана при
прийнятті рішення про коригування чи
обставини, які призвели до виникнення
сумнівів.

Суд першої інстанції не врахував та не
надав жодної правової оцінки цим
обставинам, а лише формально послався
на існування у відповідача сумнівів,
проте не з'ясував в чому саме вони
полягають та чи були вони
обґрунтованими та достатніми для
коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів враховує те, що
ненадання додаткових документів в
повному обсязі на вимогу митного
органу не може бути підставою для
коригування митної вартості товарів,
якщо інші документи підтверджують її
складові. Дана правова позиція
викладена в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 31
жовтня 2013 року у справі № К/800/8672/13.

Крім цього, зі змісту оскаржуваної
постанови суду вбачається, що
відповідачем проведено процедуру
консультації з декларантом, з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості товару на
підставі інформації, яка наявна у
декларанта та у митного органу, про що
зазначено у графі 33 оскаржуваного
рішення про коригування митної
вартості товарів.

Однак, судом першої інстанції не було
враховано, що процедура консультацій
відповідачем не була проведена
належним чином, оскільки відповідач не
повідомляв позивачу про наявну в нього
інформацію щодо числових значень
митної вартості, а лише надіслав вимогу
про надання додаткових документів.
Саме тому, як зазначалося вище, позивач
в порядку п. 7, 8 ч. 3 ст. 52 Митного кодексу
України звернувся до відповідача із
заявами про надання пояснень щодо
зроблених коригувань митної вартості.

Разом з тим, у відповідача була наявна
інформація про вартість ідентичних та
подібних товарів і відповідачем
порушено послідовність застосування
методів визначення митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржувані рішення про коригування
від 02.07.2013 стосуються товару: «риба
свіжоморожена морська «Скумбрія» (Frozen
Mackerel/Scomber Scombrus) ціла, не патрана, не
піддана тепловій та кулінарній
обробці, без додавання харчових
добавок та приправ, не консервована, t/m
«Pescados Barandica S.A.», виробник Pescados Barandica
Santander (Іспанія), код УКТЗЕД ». Маса
нетто імпортованих партій товарів
становила 19 600 кг., умови поставки ФСА
Клайпеда.

Позивач задекларував митну вартість за
обома декларація на рівні 1,93 USD/кг.,
відповідач скоригував до 2,68 USD/кг.

Із наданого відповідачем витягу із
цінової бази вбачається, що у
відповідача була інформація про
ідентичні та аналогічні товари,
незважаючи на це в рішеннях про
коригування відповідач зазначив, що у
нього така інформація відсутня.

Так, як вбачається із даних зазначених
на 2 аркуші витягу у відповідача була
наявна інформація про ідентичні товари
навіть того самого виробника, країни
походження та ідентичних партій за
набагато нижчою вартістю:

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723462 від 07.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723473 від 07.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723475 від 07.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723476 від 07.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723601 від 14.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723657 від 19.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723659 від 19.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723798 від 27.06.2013;

1,85 USD/кг. МД №100250000/2013/723799 від 27.06.2013.

Таким чином, у відповідача була наявна
інформація про ідентичні товари митна
вартість яких була навіть нижчою за
митну вартість задекларовану
позивачем.

В оскаржуваних рішеннях про
коригування зазначено, що у
відповідача виникли сумніви у
правильності визначення митної
вартості, але конкретно не зазначено, в
чому полягали такі сумніви. Із
наведених у витягах даних вбачається,
що митна вартість товарів, яка
задекларована позивачем, відповідає
митним вартостям інших імпортерів, і
навіть ідентичні товари імпортувалися
за нижчою митною вартістю. Підстав для
будь-яких сумнівів у відповідача не
було.

Згідно опису графи 33 розділу 2 «Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів», затверджених
Наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 2012 року № 598, який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 01 червня 2012 р. за № 883/21195, у
випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Митного Кодексу з
обов'язковим зазначенням номера та
дати митної декларації, яка була взята
за основу для визначення митної
вартості оцінюваних товарів, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов, тощо.

Проте в жодному із рішень про
коригування митної вартості
відповідач не зазначив конкретної
митної декларації, яка стала основою
для коригування. Із зазначеного
випливає, що митна вартість була
визначена відповідачем довільно.

Крім того, позивач долучив до
матеріалів справи копію щомісячного
інформаційного бюлетеня «Огляд цін
українського та світового ринків»,
який видається Державним
підприємством «Держзовнішінформ» і в
якому вказана ціна на скумбрію
(розмірний ряд -600 гр.) на світовому
ринку становила:

1,98 USD /кг. - станом на 18.05.2013, умови
поставки FOB Норвегія (джерело: №6 (200) 2013;

1,76 USD /кг. - станом на 15.06.2013, умови
поставки FОВ Норвегія (джерело: №7 (201)
2013;

1,88 USD /кг. - станом на 20.07.2013, умови
поставки FОВ Норвегія (джерело: №8 (202)
2013.

Із зазначеного випливає, що ціна
задекларована позивачем відповідає
рівню світових цін, а відповідач
скоригував митну вартість товару до
таких показників, які більше, ніж на 1
долар США перевищують рівень світових
цін. Суд першої інстанції не надав
оцінки цій обставині та не перевірив
обґрунтованість коригування митної
вартості до таких показників, з яких
складових складається скоригована
відповідачем митна вартість.

В порядку ч. 8 ст. 55 Митного кодексу
України протягом 80 днів з дня випуску
товарів у вільний обіг, позивач подав
заяву від 20.09.2013 № УРБ 10/14-5392 про
визнання заявленої митної вартості з
врахуванням додатково поданих
документів за МД № 100250000/2013/029771 від
02.07.2013, № 100250000/2013/029774 від 02.07.2013. До заяви
були долучені додаткові документи, які
підтверджують заявлену митну вартість,
а саме: копія платіжного доручення № 624
від 09.07.2013 на суму 181 300,00 доларів США про
проведення оплати за інвойсами № 1305-21/6,
№ 1305-21/6, № 1305-21/9, № 1305-21/10, № 1305-21/11; копія
банківської виписки про проведення
оплати згідно п/д № 624 від 09.07.2013; копія
висновку Київської обласної ТПП № Ц-309
від 20.06.2013 про якісні та вартісні
характеристики ідентичних товарів по
іншим інвойсам на інші партії товару з
аналогічними умовами поставки; копія
інвойсу № 1305-21/6, № 1305-21/9, № 1305-21/10, №
1305-21/11.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що позивач надав відповідачу
всі запитувані ним документи на
підтвердження митної вартості товару,
а тому у митниці були відсутні підстави
для винесення рішення про коригування
митної вартості.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку про обґрунтованість
позовних вимог щодо визнання
протиправним та скасування рішення
митниці про коригування митної
вартості товарів.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції не відповідає нормам
матеріального права, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції,
викладені у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим є підстави для її
скасування з ухваленням нової
постанови про задоволення позовних
вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
07 березня 2014 року - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 березня 2014 року -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд»
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міністерства доходів і зборів
України про коригування заявленої
митної вартості № 100250000/2013/500064/2 від
02.07.2013 та № 100250000/2013/500063/2 від 02.07.2013.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання в повному обсязі, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
суддя суддя Л.П. Борисюк
І.Й. Петрик Я.М. Собків

Повний текст постанови складено та
підписано - 17.10.2014

Головуючий суддя

Борисюк Л.П.

Судді:

Петрик І.Й.

Собків Я.М.