Справа № К/9991/37027/11-С
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/37027/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Іваненко Я.Л., Стародуба О.П., -

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд справи
за позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в
Білокуракинському районі Луганської
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою ОСОБА_5, -
представника позивача ОСОБА_4, на
постанову Білокуракинського районного
суду Луганської області від 14 березня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 квітня 2011 року, -

встановив:

У лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Білокуракинському
районі Луганської області про визнання
дій незаконними та перерахунок пенсії.

Постановою Білокуракинського
районного суду Луганської області від
14 березня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник
позивача, посилаючись на порушення
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Білокуракинського районного суду
Луганської області від 14 березня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 27 квітня 2011
року і прийняти нове рішення про
задоволення позову в повному обсязі.

Управління Пенсійного фонду України в
Білокуракинському районі Луганської
області подало письмове заперечення на
зазначену касаційну скаргу, просить
таку залишити без задоволення.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що позивач ОСОБА_4
має статус особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, є інвалідом IІI групи
внаслідок захворювання, яке пов'язане з
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_4 з 1 січня 2006 року було проведено
перерахунок пенсії відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про збільшення розмірів пенсії деяким
категоріям громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 27 грудня 2005 року № 1293 (далі -
Постанова № 1293), а з 1 листопада 2006 року
на виконання судового рішення йому
була встановлена основна державна
пенсія в розмірі 6 мінімальних пенсій
за віком згідно Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28
лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон №
796-XII).

Спірним у справі є питання
правомірності дій відповідача щодо
відмови у перерахунку, а саме
збільшенні в 3,5 рази та виплаті
позивачеві відповідно до Постанови №
1293 пенсії, призначеної на підставі
статті 54 Закону № 796-XII.

Так, частиною 4 статті 54 Закону № 796-ХІІ
встановлено, що в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
I групі інвалідності - 10 мінімальних
пенсій за віком; II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-ІV мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом.

Законами України «Про Державний бюджет
України» на відповідні роки
визначається розмір прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність.

Постановою № 1293 з метою здійснення
подальших заходів щодо диференціації
розмірів пенсій збільшено розмір
пенсії, призначеної відповідно до
статті 54 Закону № 796-ХІІ: у 3,5 раза -
пенсію по інвалідності учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році та пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
членам їх сімей; у 2,5 раза - пенсію по
інвалідності учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
у 1987-1990 роках, громадянам, евакуйованим
у 1986 році із зони відчуження, та пенсію
у зв'язку із втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи
членам їх сімей (пункт 1).

У підпункті 1 пункту 2 вказаної
Постанови установлено, що мінімальний
розмір пенсії, передбачений частиною 4
статті 54 Закону № 796-ХІІ, не може бути
нижчим: для інвалідів з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, I групи - 540 гривень, II групи
- 500 гривень, III групи - 467 гривень; для
інших інвалідів, щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, I групи - 440
гривень, II групи - 400 гривень, III групи - 370
гривень.

Таким чином, статтею 54 Закону № 796-ХІІ
розмір пенсії визначається з показника
мінімальної пенсії за віком, в той час
як Постановою № 1293 мінімальний розмір
пенсії для цих же категорій осіб
визначається з інших критеріїв, які не
передбачені статтею 54 Закону № 796-ХІІ.

Статтею 46 Конституції України
закріплено, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод, основи соціального захисту,
форми і види пенсійного забезпечення.

Таким чином, розмір основної пенсії по
інвалідності позивача встановлений
Законом № 796-ХІІ, ніякого підвищення,
крім внаслідок зміни розміру
мінімальної пенсії за віком, ним не
передбачено. Тому застосування
положень Постанови № 1293, в частині
визначення розміру пенсії, не
відповідає принципу верховенства
права та засадам пріоритетності
нормативно-правових актів.

Слід врахувати ту обставину, що
Постанова № 1293 набула чинності з 1
січня 2006 року, за своїм правовим
змістом щодо застосування має
одноразовий характер і нею передбачено
збільшення пенсії, призначеної з
дотриманням положень постанови
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення розмірів пенсій та інших
соціальних виплат окремим категоріям
пенсіонерів, фінансування яких
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету» від 3 січня 2002 року
№ 1, і як встановлено судами, така вже
була застосована для перерахунку
пенсії позивача.

За таких обставин, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
відсутність правових підстав для
здійснення позивачеві перерахунку
пенсії та збільшення її у 3,5 рази.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів і
встановлених обставин справи, підстави
для призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, - представника
позивача ОСОБА_4, - залишити без
задоволення.

Постанову Білокуракинського районного
суду Луганської області від 14 березня
2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 27 квітня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду
України в Білокуракинському районі
Луганської області про перерахунок
пенсії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Іваненко Я.Л.

Стародуб О.П.