Справа № 2а-4987/12/2670
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/74186/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: Лосєва А.М.,
Бившевої Л.І., Шипуліної
Т.М.,розглянувши у попередньому
судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.09.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.11.2012

у справі № 2а-4987/12/2670

за позовом Державної податкової
інспекції у Оболонському районі м.
Києва Державної податкової служби

до ОСОБА_4

про стягнення коштів за податковим
боргом,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.09.2012, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.11.2012,
відмовлено у задоволенні позовних
вимог Державної податкової інспекції у
Оболонському районі м. Києва Державної
податкової служби (надалі - позивач, ДПІ
у Оболонському районі м. Києва ДПС) до
ОСОБА_4 (надалі - відповідач) про
стягнення коштів за податковим боргом
в сумі 25 182,50 грн.

Вважаючи, що рішення судів попередніх
інстанцій прийнято з порушенням норм
матеріального права, позивач звернувся
до Вищого адміністративного суду
України із касаційною скаргою, у якій
просить скасувати постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.09.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06.11.2012 і задовольнити позов в
повному обсязі.

Відповідач надав письмові заперечення
на касаційну скаргу, в яких обґрунтовує
законність винесених судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 17.05.2011 ДПІ у
Оболонському районі м.Києва ДПС
винесено податкове
повідомлення-рішення № , згідно
якого ОСОБА_4 визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
«плата за землю» в сумі 25 182,62 грн., яке
надіслано рекомендованим листом на
адресу відповідача та отримано
останнім 21.05.2011.

Згідно ст.59 Податкового кодексу
України на адресу відповідача була
направлена податкова вимога № 31 від
11.08.2011 із зазначенням податкового боргу
за узгодженими грошовими
зобов'язаннями в розмірі 25 182,50 грн., яка
отримана відповідачем 24.10.2011.

Позивач обґрунтовує наявність у
відповідача податкового боргу
внаслідок несплати земельного податку
фізичною особою за земельну ділянку,
розташовану за адресою: м. Київ, вул.
Дубровицька, 12-а, площею 1 356,72 м.кв., яка
належить ОСОБА_4 (кадастровий номер
78:051:020).

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

У відповідності до пп.14.1.72, 14.1.73
Податкового кодексу України, який
вступив в дію з 01.01.2011, земельний
податок - це обов'язковий платіж, що
справляється з власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв), а
також постійних користувачів;
землекористувачі - це юридичні та
фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди.

Згідно п.269.1 ст.269 Податкового кодексу
України платниками податку за землю є:
власники земельних ділянок, земельних
часток (паїв), землекористувачі.

У відповідності до ст.270 Податкового
кодексу України об'єктами
оподаткування є: земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні; земельні частки (паї), які
перебувають у власності.

Підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру. Відповідні органи виконавчої
влади з питань земельних ресурсів за
запитом відповідного органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України (п.286.1 ст.286
Податкового кодексу України в
редакції, що була чинною на час
прийняття податкового
повідомлення-рішення).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, згідно відповіді Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради від 12.06.2012, наданої на запит суду
першої інстанції, відповідно до даних
автоматизованої системи ПК «Кадастр»
земельна ділянка за адресою: м. Київ,
вул. Дубровицька, 12-а, в Оболонському
районі (обліковий код 78:051:020), від 28.05.2012
обліковується, як землі, не надані у
власність чи користування, а також
надано витяг з бази даних Державного
земельного кадастру на підтвердження
викладеного.

Також, згідно відповіді Головного
управління містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради від 18.07.2012,
наданої на запит суду першої інстанції,
на підставі даних електронної бази
документообігу, висновки щодо
відведення земельної ділянки за
адресою: вул. Дубровицька, 12-а, в
Оболонському районі (обліковий код
78:051:020) Головним управлінням не
надавались.

Враховуючи, що в силу пп.14.1.42 п.14.1 ст.14,
п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України
підставою для нарахування земельного
податку є дані державного земельного
кадастру, тобто сукупність відомостей
і документів про місце розташування та
правовий режим земельних ділянок,
розподіл серед власників земель та
землекористувачів, беручи до уваги
вищезазначені відповіді Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради та Головного управління
містобудування та архітектури
виконавчого органу Київської міської
ради, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про те, що відсутність
документального підтвердження щодо
володіння або землекористування
ОСОБА_4 вищезазначеною земельною
ділянкою виключає необхідність
нарахування а сплати відповідачем
земельного податку. Відтак, позовні
вимоги про стягнення податкового боргу
з плати за землю в сумі 25 182,50 грн. є
необґрунтованими та безпідставними.

Наведене свідчить про законність
відмови у задоволенні позовних вимог, а
доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень судами попередніх
інстанцій було порушено норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Оболонському
районі м. Києва Державної податкової
служби залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.09.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06.11.2012 у справі № 2а-4987/12/2670 залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна