Справа № 824/2658/14-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року м. Чернівці
Справа № 824/2658/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Маренича І.В.;

секретаря судового засідання - Юзька
Я.В.;

за участю:

представника позивача - Зінчука П.Ф.;

представників відповідача - Крицької
Я.В., Московчук Г.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Державного підприємства
«Лужанський експериментальний завод»
до Управління Пенсійного фонду України
в Кіцманському районі Чернівецької
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Лужанський
експериментальний завод»
(далі-Позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі Чернівецької
області (далі-Відповідач), третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_4 про визнання нечинними рішень
суб'єкта владних повноважень.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначив, що Управління
Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі, пред'являє вимоги
до Державного підприємства
«Лужанський експериментальний завод»
про відшкодування частки пільгової
пенсії призначеної гр. ОСОБА_4 згідно п.
«б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 05 листопада 1991
№1788-ХІІ.

У своїх вимогах відповідач посилається
на призначення ним пенсії ОСОБА_4
згідно п. «б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне
забезпечення», проте в тексті
Протоколу 689 від 12.11.2010 року та
Розпорядження №153098 від 14.10.2013 немає
жодного посилання на зазначену норму
закону. В текстах зазначених
документів наявні лише записи
«призначено відповідно до нового
Закону» та «призначити згідно з
Законом України щомісячно в сумі», що
взагалі недопустимо в розпорядчому
документі, з одного боку, та не дає
підстав ідентифікувати призначену
ОСОБА_4 пенсію, як призначену по п. «б»
ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення»
від 05 листопада 1991 №1788-ХП, з іншого
боку. Відповідно не дає підстав
виписувати повідомлення-розрахунки і
вимагати відшкодування виплачених
пенсій. Тому посилання на цю норму в
інших похідних документах
безпідставне. Взагалі на дату
призначення пенсії ОСОБА_4 - 12.11.2010 року
«новим діючим законом про пенсії» є
Закон України від 9 липня 2003 року N 1058-ІУ
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», в статті 13 якого
йдеться зовсім про інше.

Позивач вважає незаконними дії і
рішення відповідача під час оформлення
і призначення пенсії ОСОБА_4, у зв'язку з
чим просить визнати їх нечинними.

В судовому засіданні представник
позивача свої позовні вимоги підтримав
в повному обсязі та просив їх
задовольнити, посилаючись на
обставини, зазначені в позовній заяві.

Представники відповідача позов не
визнали та просили відмовити у його
задоволенні за безпідставністю,
посилаючись на свої письмові
заперечення.

Третя особа в судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, про причини неявки суд
не повідомив.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
встановивши фактичні обставини у
справі на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення, дослідивши
докази в сукупності, що мають юридичне
значення для розгляду справи,
проаналізувавши законодавство, яке
регулює спірні правовідносини, суд
доходить до висновку, що в задоволенні
даного адміністративного позову слід
відмовити повністю, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що у Державному
підприємстві «Лужанський
експериментальний завод» працював
такий працівник, як ОСОБА_4 на посаді, що
включена до Списку №2 виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, зайнятість в яких повний
робочий день дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах.

ОСОБА_4 09 серпня 2010 року було призначено
пенсію за віком на пільгових умовах на
підставі пункту "б" статті 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Право на отримання зазначеному
пенсіонеру пенсій на пільгових умовах
підтверджуються відповідними
документами, а саме: протоколом №685 від
12.11.2010 року з розрахунком стажу,
розпорядженням, копією трудової книжки
та довідкою про характер роботи, яка
виконується на посадах, що дають право
на пенсію на пільгових умовах, які
підтверджують право вказаного
найманого працівника на пільгову
пенсію відповідно до п.п. "б"-"з" ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Також судом встановлено, що відповідач
направив позивачу розрахунки
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій за віком, призначених
відповідно до ч.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до п.п. «б»-«з»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період з 01.08.2010 року по
31.12.2013 року, з 01.01.2014 року по 31.01.2014 року, з
01.02.2014 року по 28.02.2014 року, з 01.03.2014 року
по 31.03.2014 року, з 01.04.2014 року по 31.04.2014
року, з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року.

До вказаних правовідносин суд
застосовує такі положення закону та
робить висновки по суті спору.

Відповідно до вимог статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Згідно з вимогами ч.3 ст.2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Принципи, засади і механізми
функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування регулюються
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування " від 09.07.2003 р. № 1058-ІV (далі
-Закон №1058-ІV), який розроблений
відповідно до Конституції України та
Основ законодавства України про
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058)
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, роботах з особливо
шкідливими й важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами Закону № 1058 в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення" (далі -
Закон № 1788). У цьому випадку розміри
пенсій визначаються відповідно до
статті 27 та з урахуванням норм статті 28
Закону № 1058. При цьому зберігається
порядок покриття витрат на виплату і
доставку цих пенсій, що діяв до
набрання чинності Законом № 1058.

Відповідно до п.1 ст.1 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" (далі - Закон №
400/97-ВР) платниками збору на обов'язкове
державне пенсійне страхування є
суб'єкти підприємницької діяльності
незалежно від форм власності, їх
об'єднання, бюджетні, громадські та
інші установи та організації,
об'єднання громадян та інші юридичні
особи, а також фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують працю найманих
працівників.

В абзаці 4 ч.1 ст. 2 Закону № 400/97-ВР
зазначено, що для платників збору,
визначених п.п. 1 та 2 ст.1 цього Закону,
крім тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до п.п.
"б" - "з" ст.13 Закону № 1788 до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення".

На даний момент такий закон не
прийнято, тому згідно із пунктом 2
розділу XV Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" до запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в Списках, пенсії
призначаються за нормами Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України "Про
пенсійне забезпечення". При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування підприємством
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
визначено Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, яка затверджена Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.03р. №21-1 та зареєстрована в
Міністерстві юстиції України від
16.01.04р. №64/8663 (далі - Інструкція).

Відповідно до п.п. 6.4 п. 6 Інструкції,
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно в повідомленнях про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до ч. 2 розділу XV
"Прикінцеві положення" Закону № 1058-ІV
(згідно з додатками 6 та 7), які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно із пунктом 6.1. Інструкції,
відшкодуванню підлягають витрати
Пенсійного фонду на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до частини
2 розділу XV "Прикінцеві положення"
Закону N1058. Суми фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за період з дати призначення пенсії до
дати складання розрахунку фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до ч.2 розділу XV "Прикінцеві
положення" Закону №1058, сплачуються
одночасно із сплатою фактичних витрат
на виплату і доставку пільгових пенсій
за перший поточний місяць.

Згідно пункту 6.8. Інструкції №21-1
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Пунктом 6.9 Інструкцією передбачено, що
у разі призначення пенсій на пільгових
умовах особам, які мають необхідний
стаж роботи не за місцем призначення
цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за
місцем призначення пенсії надсилає
повідомлення згідно з додатками,
зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції
для зазначених підприємств у двох
примірниках через орган Пенсійного
фонду за місцезнаходженням цього
підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Згідно п.6.10 Інструкції №21-1
відшкодування сум і фактичних витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації.

Діюче законодавство, що регулює спірні
правовідносини, не містить виключень
щодо наявності умов за яких у
підприємств та організацій не виникає
обов'язку відшкодовувати понесені
пенсійним фондом витрати щодо доставки
та виплати пенсій особам, пенсії яким
призначені за Списками № 1 та № 2,
законом не визначена залежність
моменту виникнення права пенсійного
фонду на відшкодування витрат від часу
здійснення таких витрат, не
встановлено обмежень щодо строку
протягом якого УПФУ має право
призначати зазначені пенсії.

Позивач є, відповідно до п.2.1.1
Інструкції №21-1, платником страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

У зв'язку із наведеним, суд приходить до
висновку про обов'язок позивача
відшкодувати управлінню ПФУ витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
відповідно до Закону №1788 працівнику
позивача за списком №2, що також
відповідає правовій позиції
Верховного Суду України, неодноразово
висловленій у справах цієї категорії,
зокрема у постановах від 31 січня 2011
року № 21-69а10 та від 13 лютого 2012 року №
21-11а12.

Відповідно до абзацу 4 пп.1 п.2
Прикінцевих положень Закону №1058
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам, відповідно до
пунктів ч.1 ст.13 Закону №1788 за списком
№1 та списком №2, покриваються
підприємствами та організаціями. При
цьому обов'язок підприємств та
організацій з відшкодування цих
витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004
року, не пов'язаний із датою
призначення такої пенсії чи часом
набуття необхідного для цього
пільгового стажу (до чи після набрання
чинності Законом № 1058).

Винятком із цього правила є лише
відшкодування витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України,
призначених з урахуванням вимог ст.14
Закону №1788.

Такий висновок узгоджується з
практикою Верховного Суду України в
справі №21-251а12 від 25.09.2012 року.

Крім цього, слід зазначити, що
відповідно до пунктів 1, 2 статті 1
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування" від 26
червня 1997 року №400/97-ВР, який визначає
порядок справляння та використання
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування, платниками збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування є, зокрема: суб'єкти
підприємницької діяльності незалежно
від форм власності, їх об'єднання,
бюджетні, громадські та інші установи
та організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників; філії,
відділення та інші відокремлені
підрозділи платників податку,
зазначених у пункті 1 цієї статті, що не
мають статусу юридичної особи,
розташовані на території іншої, ніж
платник зборів, територіальної
громади.

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону, крім тих, які є платниками
фіксованого сільськогосподарського
податку, об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б", "з" статті 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до абзацу третього пункту 1
статті 4 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" для платників збору,
визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього
Закону встановлюються ставка збору у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

Відповідно до п. "б" ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах мають, зокрема,
чоловіки, зайняті повний робочий день
на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за Списком №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України і за результатами
атестації робочих місць після
досягненні 55 років і при стажі роботи
не менше 25 років, з них не менше 12 років 6
місяців на зазначеній роботі.

Згідно із статтею 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" порядок
пенсійного забезпечення осіб, які
працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
законодавством, що діяло раніше,
визначається статтею 100 даного Закону.
Контроль за правильністю застосування
списків на пільгове пенсійне
забезпечення і якістю проведення
атестації робочих місць на
підприємствах та в організаціях,
підготовка пропозицій щодо
вдосконалення цих списків
покладаються на центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері нагляду та контролю за
додержанням законодавства про працю.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах затверджений
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України 18.11.2005 №383
та зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731. Цей
Порядок регулює застосування Списків
№ 1 і № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників (далі - Списки) при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах
відповідно до підпунктів "а", "б" статті
13 та статті 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення". Відповідно до
п. 3 вказаного Порядку при визначенні
права на пенсію за віком на пільгових
умовах застосовуються Списки, що чинні
на період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до пункту 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №637 від 12 серпня 1993
року, у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
для підтвердження спеціального
трудового стажу приймаються уточнюючі
довідки підприємств, установ,
організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано періоди
роботи, що зараховуються до
спеціального стажу, професія або
посада, характер виконуваної роботи,
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери куди включається
цей період роботи, первинні документи
за час виконання роботи, на підставі
яких видана зазначена довідка.

Періоди, за які ОСОБА_4 уточнюючими
довідками підприємств підтверджено
роботу в шкідливих умовах праці
зараховано до пільгового стажу за
Списком №2. Враховуючи, що останньому
зараховано період роботи в TOB
"Припруття" по 16.07.1992 року, пенсію
призначено відповідно до ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
(оскільки має місце робота після 01.01.1992
року).

У разі ліквідації підприємства,
установи, організації або їх
правонаступника підтвердження
періодів роботи, що зараховується до
трудового стажу для призначення пенсії
на пільгових умовах, здійснюється
Комісією з питань підтвердження стажу
роботи на посадах, що дають права на
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років.

Рішенням Комісії при головному
управлінні Пенсійного фонду України у
Чернівецькій області №58 від 26 серпня
2010 року про результати розгляду заяви
ОСОБА_4 щодо підтвердження стажу
роботи, що дає право на призначення
пенсії за віком на пільгових умовах
встановлено, що відповідно до
представлених документів та
пропозиції управління пенсійного
забезпечення головного управління
Пенсійного фонду України у
Чернівецькій області заявник працював
в пересувній механізованій колоні
Чернівецького облагробуду
слюсарем-сантехніком,
слюсарем-газозварником, газозварником
з 12.09.1977 року по 30.10.1981 року та з 10.05.1993
року по 15.06.2001 року. Документи про
проведення атестації робочих місць по
пересувній механізованій колоні
Чернівецького облагробуду відсутні.

Згідно з пунктом 9 Порядку застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
18.11.2005 № 383, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 01.12.2005 №
1451/11731 пенсії за сумісними роботами,
професіями та посадами працівників,
зайнятих у виробництвах та на роботах,
передбачених Списками призначаються
на загальних підставах, якщо одна з
виконуваних робіт, професій чи посад
передбачена в Списку №1 або Списку №2, а
інша цими Списками не передбачена.

В Списках № 1 та № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, що дають
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, затверджених постановами Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, Кабінету
Міністрів України від 11.03.1994 № 162 та від
16.01.2003 № 36 посада слюсаря не
передбачена.

У зв'язку з чим, керуючись постановами
Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №
442 "Про порядок проведення атестації
робочих місць за умовами праці" та від
05.07. 2006 № 920 "Про - внесення змін до
порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній" та
постановою правління Пенсійного фонду
України від 10.11.2006 № 18-1 Комісія
прийняла рішення - відмовити заявнику у
зарахуванні періодів роботи з 12.09.1977
року по 30.10.1981 року та з 10.05.1993 року по
15.06.2001 року до стажу, що дає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Щодо твердження позивача, що право на
призначення пенсії відповідно до п. «б»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» мають лише особи, які
набули пільговий стаж після 11.03.1994 року
так як Закон набрав чинності з 01.01.1992
року суд зазначає, що пенсія
відповідно до ст. 100 вказаного Закону
може призначатись лише за умови, що
необхідний пільговий стаж набуто до
моменту введення в дію Закону, тобто до
01.01.1992 року. В разі, якщо до пільгового
стажу зараховано період роботи після
01.01.1992 року пенсія призначається
відповідно до ст. 13 Закону. Питання не
проведення підприємством чи невчасним
проведенням атестації робочих місць
врегульовано п. 4.5 Порядку застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
а саме до пільгового стажу
зараховується період роботи до 21.08.1992
року включно в разі якщо атестація
робочих місць на підприємстві не
проводилась.

ОСОБА_4 звернувся до управління
Пенсійного фонду України в
Кіцманському районі 09.08.2010 року із
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах.

В записах трудової книжки відсутні
відомості, що заявник був зайнятий
повний робочий день на посаді,
передбаченій Списком №2, відсутнє
посилання на Список, розділ, підрозділ,
яким передбачена вказана посада. Крім
того, списками передбачені лише
електрозварники ручної електрозварки.
Не користуються правом пільгового
пенсійного забезпечення
електрозварники , зайняті точковою та
контактною зваркою.

З огляду в судовому засіданні
пенсійної справи ОСОБА_4 до пільгового
стажу було зараховано такі періоди
роботи:

З 27.12.1972 по 23.05.1973 року електрозварником
( уточнююча довідка від 12.03.2010 року №99
видана Лужанським експериментальним
заводом).

09.11.1981 по 31.12.1983 року електрозварником (
уточнююча довідка від 25.11.2009 року №237
видана Лужанським експериментальним
заводом).

01.02.1984 по 10.05.1990 року електрозварником
(уточнююча довідка ВАТ «Че6рнівецький
емаль звад Карпати » від 09.08.2010 року №26).

11.05.1990 по 11.03.1991 року електрозварником
(рішення комісії від 11.06.2010року №35 )

12.08.1991по 16.07.1992 року електрозварником
(уточнююча довідка від 26.06.2010 року №19
видана СТОВ Припруття )

Оскільки Чернівецька механізована
колона Чернівецького облагробуду
ліквідована, рішення щодо зарахування
періоду роботи в ній приймалось
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 №637
комісією з питань підтвердження стажу
роботи на посадах, що дають право на
призначення пенсії на пільгових умовах
або за вислугу років, що діє при
головному управлінні. Рішенням
вказаної комісії від 26.08.2010 №58
відмовлено ОСОБА_4 в зарахуванні до
пільгового стажу періодів роботи з
12.09.1977 по 30.10.1981рік та з 10.05.1993 по 15.06.2001
рік.

Рішення комісії на момент розгляду
справи не оскаржувалось.

Враховуючи, що заявнику підтверджено
уточнюючою довідкою роботу в шкідливих
умовах праці в TOB "Припруття" по 16.07.1992
року Управління зобов'язане було
зарахувати весь період, за який
підтверджено роботу в шкідливих умовах
праці. Оскільки до пільгового стажу
зараховано період роботи після 01.01.1992
року відповідачем прийнято рішення про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.
13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України,
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного
судочинства України суд оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні. Ніякі
докази не мають для суду наперед
встановленої сили. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідач довів суду правомірність
своїх дій, натомість доводи позивача в
обґрунтування своїх позовних вимог є
безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставин
справи суд дійшов висновку, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень довів належним чином суду
правомірність своїх дій та рішень, в
той час як позивач не надав достатніх
та належних доказів зворотного, а тому
вважає, що дії та рішення відповідача
не суперечать вимогам ст. 19 Конституції
України та ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

З урахуванням викладеного вище, суд
приходить до висновку, що позивач, як
платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування має відшкодувати витрати
на виплату та доставку пенсій, а тому
відповідачем правомірно призначена і
виплачується пенсія ОСОБА_4 згідно п.
«б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», що, в свою чергу, тягне
за собою обов'язок ДП «Лужанський
експерементальний завод»
відшкодовувати витрати на виплату та
доставку пенсії призначеної на
пільгових умовах та правомірно
винесено рішення у вигляді протоколу
№689 від 12.11.2010 року, похідне від нього
розпорядження №153098 від 14.10.2013 року та
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій за віком,
призначених відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування за період з 01.08.2010
року по 31.12.2013 року, з 01.01.2014 року по
31.01.2014 року, з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року, з
01.03.2014 року по 31.03.2014 року, з 01.04.2014 року
по 31.04.2014 року, з 01.05.2014 року по 31.05.2014
року.

У процесі розгляду справи не
встановлено інших фактичних обставин,
що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору, і доказів
на підтвердження цих обставин.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 70-72 76, 79, 86, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Чернівецький окружний
адміністративний суд за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку статті 254 КАС України.

У судовому засіданні 09 жовтня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Постанову
виготовлено в повному обсязі 14 жовтня
2014 року.

Суддя
І.В.
Маренич