Справа № 1604/2609/12
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2014 р.
м. Київ
К/800/46289/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Головуючогосудді суддів: Єрьоміна
А.В., Кравцова О.В. Цуркана
М.І.розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
приватного Полтавського обласного
акціонерного товариства по туризму та
екскурсіях "Полтаватурист" на
постанову Глобинського районного суду
Полтавської області від 20 травня 2014
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 5 серпня 2014 року у справі за позовом
приватного Полтавського обласного
акціонерного товариства по туризму та
екскурсіях "Полтаватурист" до
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області, третя особа - ОСОБА_4, про
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В

4 жовтня 2012 року позивач, приватне
Полтавське обласне акціонерне
товариство по туризму та екскурсіям
"Полтаватурист", звернувся до суду з
позовом до Святилівської сільської
ради Глобинського району Полтавської
області, третя особа - ОСОБА_4, в якому
просив:

- визнати незаконними дії
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області при прийнятті рішення
виконкому Святилівської сільської
ради Глобинського району Полтавської
області № 14 від 24 лютого 2006 року;

- скасувати рішення виконкому
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області № 14 від 24 лютого 2006 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
зазначеним вище рішенням незаконно
оформлено право власності на житловий
будинок, розташований по вул.
Радянській, 1/2 в с. Липове Глобинського
району Полтавської області за ОСОБА_4
та зобов'язано Кременчуцьке міжміське
бюро технічної інвентаризації
провести державну реєстрацію
вказаного об'єкта. Рішення прийнято за
відсутності законних підстав, оскільки
за ОСОБА_4 було оформлено право
власності на будинок, який, як
адміністративний будинок бази
відпочинку "Сонячна", з 1981 року по 2006 рік
перебував спочатку на балансі
Полтавської ради по туризму та
екскурсіях, а пізніше - на балансі
закритого акціонерного товариства
"Полтаватурист" та приватного
акціонерного товариства
"Полтаватурист" і є власністю
товариства.

Постановою Глобинського районного
суду Полтавської області від 20 травня
2014 року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 5 серпня 2014
року, у задоволенні адміністративного
позову приватного Полтавського
обласного акціонерного товариства по
туризму та екскурсіях "Полтаватурист"
до Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області про визнання незаконними дій
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області та скасування свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
відмовлено в повному обсязі.

Приватне Полтавське обласне
акціонерне товариство по туризму та
екскурсіях "Полтаватурист" в
касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Глобинського районного суду
Полтавської області від 20 травня 2014
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 5 серпня 2014 року і ухвалити нове
рішення, яким визнати незаконними дії
Святилівської сільської ради
Глобинського району Полтавської
області при прийнятті рішення № 14 від 24
лютого 2006 року та скасувати рішення
виконавчого комітету Святилівської
сільської ради Глобинського району
Полтавської області № 14 від 24 лютого 2006
року.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
зазначає наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, на території Глобинського
району Полтавської області
розташована база відпочинку "Сонячна",
яка відповідно до свідоцтва на право
власності серія САЕ № 277562 від 23 липня
2012 року належить ПрАТ "Полтаватурист".

База відпочинку "Сонячна" була створена
у 70-ті роки 20 століття та мала назву
спортивно-оздоровчий табір "Спартак"
для тренування та оздоровлення дітей.
Відповідно до постанови бюро
Полтавського обласного комітету
Комуністичної партії України,
обласного виконавчого комітету та
обласного профспілкового комітету № 2
від 14 січня 1981 року табір "Спартак" було
передано на баланс Полтавській раді по
туризму та екскурсіях для створення
філії туристичного готелю "Кремінь".

Згодом спортивно-оздоровчий табір
"Спартак" змінив назву на базу
відпочинку "Сонячна".

Приватне акціонерне товариство
"Полтаватурист" є правонаступником
Полтавської ради по туризму та
екскурсіях. У 2000 році у зв'язку з
реорганізацією товариства, на його
баланс, відповідно до акту передачі,
було передано базу відпочинку
"Сонячна".

У 2006 році туристичний готель "Кремінь" -
філії ПрАТ (на той час ЗАТ)
"Полтаватурист" відповідно до рішення
Загальних зборів акціонерів
товариства було ліквідовано, частину
основних засобів філії було здано в
оренду, а базу відпочинку "Сонячна"
передано на баланс туркомплексу
"Турист" - іншій філії товариства.

З 1 жовтня 2000 року та до кінця 2006 року
директором туристичного готелю
"Кремінь", якому підпорядковувалася
база відпочинку "Сонячна", був ОСОБА_4

Рішенням виконкому Святилівської
сільської ради Глобинського району
Полтавської області № 14 від 24 лютого 2006
року оформлено право власності на
житловий будинок, розташований по вул.
Радянській, 1/2 в с. Липове Глобинського
району Полтавської області за ОСОБА_4
та зобов'язано Кременчуцьке міжміське
бюро технічної інвентаризації
провести державну реєстрацію
вказаного об'єкта.

Вважаючи, що вищезазначене рішення є
протиправним, оскільки спірний будинок
є адміністративним будинком бази
відпочинку "Сонячна", який з 1981 по 2006 рік
перебував на балансі Полтавської ради
по туризму та екскурсіях, а пізніше на
балансі ЗАТ "Полтаватурист" та ПрАТ
"Полтаватурист" (як його
правонаступника) і є власністю
товариства, позивач для захисту своїх
прав звернувся до суду з
адміністративним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з пунктом 6.1. Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 7/5 від 7 лютого 2002
року, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18 лютого 2002 р. за № 157/6445
(чинного на момент прийняття
оскаржуваного рішення) оформлення
права власності на об'єкти нерухомого
майна провадиться з видачею свідоцтва
про право власності за зразком
установленої форми (додаток 11): а)
місцевими органами виконавчої влади,
місцевого самоврядування: фізичним
особам на новозбудовані, перебудовані
або реконструйовані об'єкти нерухомого
майна за наявності акта про право
власності на землю або рішення про
відведення земельної ділянки для цієї
мети та за наявності акта комісії про
прийняття об'єкта і введення його в
експлуатацію; власникам спільних
будівель, які на законних підставах
зробили перебудову, прибудову,
унаслідок чого змінилися належні їм
частки. У разі, якщо співвласники не
згодні змінити частки добровільно, це
питання вирішується в судовому
порядку; членам житлового,
житлово-будівельного, дачного,
гаражного чи іншого кооперативу,
товариства або об'єднання, які повністю
внесли свої пайові внески; фізичним
особам, які в разі ліквідації
підприємства, об'єднання, організації
отримали у власність у встановленому
законодавством порядку нерухоме майно
підприємства, об'єднання, організації,
що ліквідовується; фізичним особам, що
вийшли зі складу засновників
підприємства і за рішенням засновників
(власників) отримали у власність об'єкт
нерухомого майна, переданий їм за актом
приймання-передавання; інвесторам, які
у встановленому законодавством
України порядку отримали у власність
об'єкти нерухомого майна або його
частини, побудовані за їх кошти, за
наявності відповідного рішення
місцевого органу виконавчої влади,
органу місцевого самоврядування, акта
приймання-передавання об'єкта (частини)
інвестору; реабілітованим громадянам,
яким повернуто у власність належні їм
об'єкти нерухомого майна з
представленням рішень комісій з
реабілітації про повернення цього
майна; у разі виділення окремого
будинку зі складу об'єкта нерухомого
майна, що складається із двох або
більше будинків (будівель); фізичним та
юридичним особам при представленні
договору про пайову участь у
будівництві об'єкта нерухомого майна,
акта про прийняття об'єкта в
експлуатацію та акта
приймання-передавання цього об'єкта.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що оскаржуване рішення
виконкому Святилівської сільської
ради від 24 лютого 2006 року № 14 права
позивача не порушує.

Разом з тим, суди попередніх інстанцій
при прийнятті рішень не надали
правової оцінки діям Святилівської
сільської ради Глобинського району
Полтавської області при винесенні
рішення № 14 від 24 лютого 2006 року, не
встановили, на підставі яких
правовстановлюючих документів
прийнято оскаржуване рішення, не
дослідили докази щодо того, кому
належала спірна будівля до 2006 року та
чи перебував спірний будинок на
балансі позивача, без дослідження яких
неможливо встановити чи порушені права
позивача оскаржуваним рішенням та чи
правомірно діяв відповідач при його
винесенні.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Таким чином, без повного та всебічного
з'ясування обставин у справі
постановлене судом рішення не є
обґрунтованим.

Згідно з частиною 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Відповідно до частини 2 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що судами попередніх
інстанцій не було встановлено всіх
важливих обставин справи, що призвело
до не обґрунтованих належним чином
висновків щодо прав і обов'язків сторін
у даному спорі, а також те, що
передбачені процесуальним
законодавством межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями,
оскаржувані судові рішення у справі
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції відповідно до
положень частини 2 статті 227 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу приватного
Полтавського обласного акціонерного
товариства по туризму та екскурсіях
"Полтаватурист" задовольнити частково.

Постанову Глобинського районного суду
Полтавської області від 20 травня 2014
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 5 серпня 2014 року скасувати.

Справу № 1604/2609/2012 направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі.

Судді: