Справа № 806/6078/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/11296/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Мороза В.Ф., Сороки М.О.,

при секретарі судового засіданні:
Марчук Л.А.,

за участю представника відповідача:
Житомирської митниці Міндоходів
Меодушевського М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства
"Салікс" до Житомирської митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Житомирській області про
визнання недійсними та скасування
карток відмови, рішень та стягнення
коштів, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Житомирської
митниці Міндоходів на постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від 14 листопада
2013 року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 05 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року Приватне підприємство
"Салікс" (далі - ПП "Салікс") звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Житомирської митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у
Житомирській області, в якому просить:

- визнати недійсним та скасувати
картку відмови № 101060000/2013/00690 від 09
серпня 2013 року;

- визнати недійсним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2013/3000583/2 від 09
серпня 2013 року;

- визнати недійсним та скасувати
картку відмови № 101060000/2013/00703 від 14
серпня 2013 року;

- визнати недійсним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів № 101060000/2013/3000595/2 від 14
серпня 2013 року;

- стягнути з Державного бюджету на
користь Приватного підприємства
"Салікс" надмірно сплачених 6233,18 грн.
податку на додану вартість;

- стягнути на користь Приватного
підприємства "Салікс" понесені судові
витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що ПП "Салікс" було подано до
митного оформлення вантажно-митні
декларації: № 101060000/2013/013583 від 09 серпня
2013 року та № 101060000/2013/013893 від 14 серпня
2013 року разом із товаросупровідними
документами на товар, який заявлений в
режимі "ІМ-40".

Посадовою особою Житомирської митниці
Міндоходів прийнято рішення про
коригування митної вартості товарів №
101060000/2013/3000583/2, відповідно до якого
зазначений у митній декларації №
101060000/2013/013583 товар, а саме вироби
профільні з полівінілхлорида для
внутрішнього оздоблення будівель, який
задекларований позивачем за основним
методом визначення митної вартості
товарів, органом доходів і зборів
застосовано резервний метод.

13 серпня 2013 року ПП "Салікс" звернулось
до Житомирської митниці Міндоходів із
заявою про перегляд рішення про
коригування митної вартості №
101060000/2013/3000583/2 від 09 серпня 2013 року,
надавши додатково прайс-лист від
виробника від 01 червня 2013 року разом із
каталогом, проте відповідачем було
відмовлено у перегляді
вищезазначеного рішення.

Разом з цим, посадовою особою
Житомирської митниці Міндоходів
прийнято аналогічне рішення про
коригування митної вартості товарів №
101060000/2013/3000595/2, яким до зазначеного у
митній декларації № 101060000/2013/013893
товару, органом доходів і зборів
застосовано резервний метод замість
визначеного позивачем основного
методу.

15 серпня 2013 року ПП "Салікс" звернулось
до Житомирської митниці Міндоходів із
заявою про перегляд рішення про
коригування митної вартості №
101060000/2013/3000595/2 від 14 серпня 2013 року,
надавши додатково довідку № 26 від 13
серпня 2013 року разом із випискою з
бухгалтерської документації, проте
відповідачем відмовлено у перегляді
вищезазначеного рішення.

Позивач вважає, що Житомирською
митницею Міндоходів неправомірно
видано картки відмови у прийнятті
вантажно-митних декларацій, а рішення
органу доходів і зборів прийнято із
порушенням послідовності застосування
методів визначення митної вартості
товарів.

У зв'язку з цим, позивач звернувся в суд
з вимогою про визнання протиправними
та скасування карток відмов у
прийнятті вантажно-митних декларацій,
рішень Житомирської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів та стягнення з
Державного бюджету України на користь
позивача надмірно сплачених коштів у
розмірі 6233,18 гривень.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 14
листопада 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року, адміністративний позов
Приватного підприємства "Салікс"
задоволено.

Скасовано картку відмови Житомирської
митниці Міндоходів № 101060000/2013/00690 від 09
серпня 2013 року та рішення про
коригування митної вартості товарів №
101060000/2013/3000583/2 від 09 серпня 2013 року.

Скасовано картку відмови Житомирської
митниці Міндоходів № 101060000/2013/00703 від 14
серпня 2013 року та рішення про
коригування митної вартості товарів №
101060000/2013/3000595/2 від 14 серпня 2013 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь Приватного підприємства
"Салікс" надмірно сплачених 6233,18
гривень податку на додану вартість.

У своїй касаційній скарзі Житомирська
митниця Міндоходів, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між ИООО "ПРОФИЛИ ВОКС"
та ПП "Салікс" укладено договір №
14-СП/2012 від 24 січня 2012 року щодо
поставки продукції власного
виробництва, а саме: панелі для
зовнішньої обробки типу "Сайдинг",
комплектуючі до панелей стінових для
зовнішньої обробки типу "Сайдинг",
софіт з перфорацією, софіт без
перфорації, плінтус підлоговий у
відповідності до специфікації FCA Czerwonak,
за яким ИООО "ПРОФИЛИ ВОКС"
зобов'язується поставити продукцію
власного виробництва, а ПП "Салікс" -
прийняти і оплатити товар відповідно
до виставленого рахунку. Специфікації,
що містять докладний опис товару і його
ціну є додатками до цього договору.

Відповідно до пункту 2.7 договору №
14-СП/2012 від 24 січня 2012 року, в ціну
товару включена вартість тари,
упакування і маркування, а також
вартість митного оформлення.

Відповідно до пункту 2.5 додаткової
угоди № 5 до вищезазначеного договору,
оплата за поставлений товар
здійснюється шляхом розстрочки
платежу на 60 днів від дати
відвантаження товару, але не більше ніж
на суму еквіваленту 120000 євро.

З метою митного оформлення ввезених
на територію України виробів із ПВХ,
позивачем подано до Житомирської
митниці Міндоходів вантажно-митні
декларації №101060000/2013/013583 від 09 серпня
2013 року та № 101060000/2013/013893 від 14 серпня
2013 року, в яких вказано митну вартість
товару за основним методом, тобто за
ціною договору. На підтвердження
вартості ПП "Салікс" подано договір
поставки № 14-СП/20-12 від 24 січня 2012 року
з додатками, рахунки-фактури № 935, 930
від 18 липня 3013 року та 29 липня 2013 року,
експортна вантажно-митна декларація,
СМR, сертифікат походження СТ-1 від 19
липня 2013 року.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що заявлена митна
вартість товару по вантажно-митній
декларації №101060000/2013/013583 від 09 серпня
2013 року у відповідності до
рахунку-фактури (інвойсу) № 935 складала
33313,76 євро, що в національній валюті
складає 355745,92 грн., або 2,79 євро за один
кілограм.

Заявлена декларантом митна вартість
товару по вантажно-митній декларації
№ 101060000/2013/013893 від 14 серпня 2013 року у
відповідності до рахунку-фактури
(інвойсу) № 930 складала 28779,39 євро, що в
національній валюті складає 305714,72 грн.,
або 2,40 євро за один кілограм.

Не погоджуючись із визначеною
декларантом митної вартості товару у
вантажно-митних деклараціях,
Житомирська митниця Міндоходів
запропонувала позивачу додатково
надати документи для підтвердження
заявленої митної вартості товару, а
саме: каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовленні
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Проте, декларантом додаткових
документів не надано, про що зазначено
у записі на звороті митних декларацій.

Житомирською митницею Міндоходів
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №
101060000/2013/300583/2 від 09 серпня 2013 року та №
101060000/2013/300595/2 від 14 серпня 2013 року,
відповідно до яких митну вартість
визначено за резервним методом.

Зі змісту рішення контролюючого органу
№ 101060000/2013/300583/2 від 09 серпня 2013 року
вбачається, що митна вартість не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операцій),
оскільки документи, зазначені у
частині 2 статті 53 Митного кодексу
України містять розбіжності, а саме: у
рахунку-фактури № 935 від 18 липня 2013
року відсутні умови поставки та
посилання на специфікацію; згідно із
п.п. 3 договору № 14-СП/2012 від 24 січня 2012
року страхування вантажу повинно
здійснюватися ПП "Салікс", відомості
про факт здійснення якого в поданих
документах відсутні. Враховано
відповідачем також і неподання
декларантом на письмову вимогу
митного органу додаткових документів,
а саме: каталогів, специфікацій,
прейскурантів (прайс-листів) виробника
товару, висновків про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлених спеціалізованими
експертними організаціями, виписок з
бухгалтерської документації.

У рішенні контролюючого органу №
101060000/2013/300595/2 від 14 серпня 2013 року
зазначено, що митна вартість не може
бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операцій),
оскільки документи, зазначені у
частині 2 статті 53 Митного кодексу
України містять розбіжності та не
містять всіх відомостей щодо ціни, яку
було фактично сплачено або підлягає
сплаті за цей товар (відповідно до
довідки про транспортні витрати
здійснювалось страхування вантажу,
хоча страхові документи, а також
документи, що містять про вартість
страхування не надавались; у
документах відсутні відомості про
витрати, пов'язані з відвантаженням
товару зі складу на транспортний засіб,
так як це передбачено договором №
14-СП/2012; у рахунок фактурі відсутні
умови поставки та посилання на
специфікацію). Враховано відповідачем
також і неподання декларантом митному
органу, відповідно до частини 3 статті
53 Митного кодексу України додаткових
документів, що підтверджують заявлену
митну вартість, а саме: виписку з
бухгалтерської документації, висновки
про якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Коригування митної вартості стало
підставою для видання карток відмови у
прийнятті митних декларацій, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення: №
101060000/2013/00690 від 09 серпня 2013 року та №
101060000/2013/00703 від 14 серпня 2013 року.

Підставами для видачі вищевказаних
карток зазначено відсутність на
письмову вимогу митного органу
додаткового документального
підтвердження заявленої митної
вартості.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, виходив з того, що
позивачем надано вичерпний перелік
документів, які містять всі необхідні
відомості, що підтверджують числові
значення митної вартості товарів.

Зазначена позиція була підтримана і
Житомирським апеляційним
адміністративним судом, який
переглянув постанову суду першої
інстанції та залишив її без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначені висновки судів вважає
такими, що зроблені на підставі
неправильно застосованих норм
матеріального права.

Згідно із частиною 8 статті 257 Митного
кодексу України митне оформлення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення здійснюється
митними органами на підставі митної
декларації, до якої декларантом
залежно від митних формальностей,
установлених цим Кодексом для митних
режимів, та заявленої мети переміщення
вносяться відомості про митну вартість
товарів та метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 264
Митного кодексу України митна
декларація та інші документи подаються
до органу доходів і зборів в
електронному вигляді з дотриманням
вимог цього Кодексу або на паперових
носіях. Митна декларація на паперовому
носії супроводжується її електронною
копією. Разом з митною декларацією
органу доходів і зборів подаються
рахунок або інший документ, що визначає
вартість товару, та, у випадках,
встановлених цим Кодексом, - декларація
митної вартості. Відомості про
документи, визначені частиною третьою
статті 335 цього Кодексу, зазначаються
декларантом або уповноваженою ним
особою у встановленому порядку в
митній декларації. На вимогу органу
доходів і зборів декларант або
уповноважена ним особа зобов'язані
надати органу доходів і зборів
оригінали таких документів або
засвідчені в установленому порядку їх
копії, якщо законодавством не
передбачено подання оригіналів.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу
України визначено, що документами, які
підтверджують митну вартість товарів
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не
є об'єктом купівлі-продажу); якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу
України встановлено, що у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) додаткові
документи.

Так, контроль правильності визначення
митної вартості товарів включає в себе
контроль правильності обрання
декларантом методу визначення митної
вартості товарів.

За нормами статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод
- за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 54
Митного кодексу України контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави
вважати, що митний орган має виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. При цьому,
такий контроль може здійснюватися в
тому числі шляхом порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, тобто з
використанням бази даних Єдиної
автоматизованої системи Державної
митної служби України, яка містить
відповідну інформацію.

Однак, розбіжність між рівнем
заявленої декларантом митної вартості
товару та рівнем митної вартості
ідентичних або подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено не є
достатньою для висновку про
недостовірність даних щодо митної
вартості товарів, заявленої
декларантом.

Згідно із пунктом 2 частини 6 статті 54
Митного кодексу України орган доходів
і зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього
Кодексу, виявлено, що заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, у тому числі
невірно визначено митну вартість
товарів.

Аналізуючи вищезазначені положення,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
прийшла до висновку про відсутність
підстав для витребування у позивача
додаткових документів на
підтвердження митної вартості товару,
оскільки декларантом були надані всі
документи, передбачені статтею 53
Митного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що
вартість задекларованого товару
підтверджується рахунок-фактурами № 935
від 18 липня 2013 року та № 930 від 29 липня
2013 року, сертифікатами походження
товару та деклараціями країни
відправлення.

Крім того, ПП "Салікс" у відповідності
до вимог статті 53 Митного кодексу
України надало додатково на вимогу
контролюючому органу документи, а саме:
прайс-листи від виробника, каталог,
довідку № 26 від 13 серпня 2013, виписки з
бухгалтерської документації, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи листами ПП "Салікс" № 39 від 13
серпня 2013 року та № 42 від 15 серпня 2013
року.

Транспортні ж витрати позивача
підтверджені наступними документами:
договором, укладеного ПП "Салікс" з ЧТУП
"Пилег" про надання транспортних послуг
від 05 серпня 2013 року разом із додатками,
рахунком № 213/1 від 09 серпня 2013 року,
рахунком № 224/1 від 12 серпня 2013 року та
актами виконаних робіт №213/1 від 09
серпня 2013 року та №224/1 від 14 серпня 2013
року.

Доводи Житомирської митниці
Міндоходів щодо відсутності у
документах відомостей про витрати,
пов'язані з відвантаженням товару зі
складу на транспортний засіб
спростовуються договором поставки №
14-СП/2012 від 24 січня 2012 року, оскільки
згідно із пп. 3.3. зазначеного договору,
витрати пов'язані з відвантаженням
товару зі складу на транспортний засіб,
надані ПП "Салікс", бере на себе ИООО
"ПРОФИЛИ ВОКС".

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що первинні документи,
які були надані для митного оформлення
товару підтверджують та відповідають
заявленої позивачем митної вартості.

Проте, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає
позовні вимоги про стягнення з
Державного бюджету України на користь
Приватного підприємства "Салікс" суму
надмірно сплаченого податку на додану
вартість безпідставними.

Згідно із пунктом 2.2 Порядку
розрахунково-касового обслуговування
через органи Державного казначейства
України митних та інших платежів, які
вносяться до/або під час митного
оформлення, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України,
Державної митної служби України № 25/44
від 24 січня 2006 року (далі - Порядок №
25/44) для зарахування коштів, що
вносяться платниками та громадянами
до/або під час митного оформлення
товарів, на балансі Головного
управління Казначейства відкриті на
ім'я митних органів за балансовим
рахунком 3734 "депозитні рахунки митних
органів" (далі - депозитний рахунок 3734).

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3, 3.4 Порядку
№ 25/44 сплата коштів у національній
валюті, призначених для забезпечення
справляння митних та інших платежів,
здійснюється платниками до/або під час
митного оформлення товарів з рахунків,
відкритих ними в банках, у вигляді
передплати та/або доплати, а також
готівкою через банки на депозитні
рахунки 3734, відкриті на ім'я митних
органів в Головному управлінні
Казначейства. Кошти, що надійшли на
депозитні рахунки 3734 митних органів
згідно із Порядком № 25/44,
перераховуються митними органами
виключно для здійснення таких
операцій, як: зарахування до
відповідних бюджетів України;
повернення платникам помилково та/або
надміру сплачених коштів.

Розпорядження коштами, що
обліковуються на депозитних рахунках
3734 митних органів згідно із Порядком №
25/44 здійснюється виключно на підставі
платіжних доручень, що оформлені
митними органами в установленому
порядку.

Повернення платникам помилково та/або
надмірно сплачених митних та інших
платежів, що зараховані на депозитні
рахунки митних органів 3734, зокрема,
здійснюється відповідно до Порядку №
25/44, повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України № 618
від 20 липня 2007 року (далі - Порядок № 618).
ГУ ДКСУ у м. Києві на підставі платіжних
доручень митних органів забезпечує
перерахування коштів на банківські
рахунки платників, відкриті в банках;
банківські рахунки 2603 відкриті митним
органам у відповідних відокремлених
підрозділах уповноваженого банку за
місцезнаходженням митного органу для
виплати коштів платникам готівкою,
якщо такі кошти вносилися готівкою.

Зазначені розрахунки регулюються в
централізованому порядку згідно із
відповідними договорами між Державною
митною службою України та
уповноваженим банком, що обслуговує
митні органи.

Відповідно до Порядку № 618 для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювало оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява, яка зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, керівництвом Відділу за
потреби ініціюється проведення
перевірки в митному органі щодо
правильності митного оформлення із
залученням відповідних підрозділів
митного органу.

Окрім того, порядок повернення таких
коштів регламентовано наказом
Міністерства фінансів України № 787
від 03 вересня 2013 року "Про затвердження
Порядку повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів" (далі - Порядок №
787).

Пунктом 5 Порядку № 787 передбачено, що
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету. Подання
надається до органу Казначейства за
формою, передбаченою
нормативно-правовими актами з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи за підписом керівника
установи (його заступника відповідно
до компетенції), скріпленим гербовою
печаткою (у разі наявності) або
печаткою із найменуванням та
ідентифікаційним кодом установи, з
обов'язковим зазначенням такої
інформації: обґрунтування
необхідності повернення коштів з
бюджету, найменування платника
(суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ
(для юридичної особи) або прізвище, ім'я,
по батькові фізичної особи,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків (ідентифікаційний
номер) або серія та номер паспорта (для
фізичних осіб, які через свої релігійні
переконання в установленому порядку
відмовилися від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та мають
відмітку у паспорті), сума платежу, що
підлягає поверненню, дата та номер
документа на переказ, який підтверджує
перерахування коштів до відповідного
бюджету.

Із системного аналізу вищевказаних
норм, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо стягнення з Державного
бюджету України на користь Приватного
підприємства "Салікс" суму надмірно
сплаченого податку на додану вартість
у розмірі 6233,18 грн. задоволенню не
підлягають.

Статтею 229 Кодексу адміністративного
судочинства України надано право суду
касаційної інстанції скасувати судові
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій та ухвалити нове рішення,
якщо обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено
повно та правильно, але неправильно
застосовано норми матеріального права,
що призвело до ухвалення незаконних
судових рішень, відповідно до
повноважень, наданих статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає
необхідним їх судові рішення скасувати
в частині стягнення з Державного
бюджету України на користь Приватного
підприємства "Салікс" суму надмірно
сплаченого податку на додану вартість
у розмірі 6233,18 грн. та відмовити в
позові в цій частині.

Керуючись статтями 221, 223, 229, 232, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Касаційну скаргу Житомирської митниці
Міндоходів задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 14
листопада 2013 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 05 лютого 2014
року в частині стягнення з Державного
бюджету України на користь Приватного
підприємства "Салікс" надмірно
сплачених 6233,18 гривень податку на
додану вартість - скасувати та в цій
частині в позові відмовити.

В решті рішення судів попередніх
інстанцій - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
В.Ф. Мороз

М.О. Сорока