Справа № 826/6304/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/6304/14
інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О

за участю:

представника відповідача
Молодницької І.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Головного Управління Державної
міграційної служби України в м. Києві
на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Дніпровського районного відділу
Державної міграційної служби України в
м. Києві про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Дніпровського районного відділу
Державної міграційної служби України в
м. Києві, в якому просить:

- визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови позивачу в
оформлені і видачі паспорту
громадянина України для виїзду за
кордон без сплати додаткових сум за
оформлення і видачу паспорту: за
послуги - 87,15 грн., і за бланк - 120 грн.;

- визнати неправомірними вимоги
відповідача сплатити додатково
позивача платежі за оформлення і
видачу паспорту: за послуги - 87,15 грн., і
за бланк - 120 грн.;

- зобов'язати відповідача оформити та
видати відповідачу паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон без сплати додаткових сум за
оформлення і видачу паспорту: за
послуги, і за бланк.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
30 травня 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, Головне
Управління Державної міграційної
служби України в м. Києві подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, без
ґрунтувань на належних та допустимих
доказах, просив його скасувати та
ухвалити нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити.

В судове засідання з'явився
представник відповідача, апеляційну
скаргу підтримала та просила її
задовольнити з підстав, викладених в
апеляційній скарзі.

Позивач або його представник до суду не
з'явився, хоча він був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу у
його відсутності, відповідно до ч. 4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, постанова суду - без
змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивач 25.04.2014 року звернувся до
Дніпровського районного відділу
Державної міграційної служби України в
м. Києві щодо оформлення паспорту для
тимчасового виїзду за кордон, проте
останнім у прийнятті документів було
відмовлено, вимагаючи сплати
додаткових сум за оформлення та видачу
паспорту для тимчасового виїзду за
кордон: за послуги - 87,15 грн. і за бланк -
120,00 грн.

28.04.2014 року позивач звернувся до
Головного управління Державної
міграційної служби у місті Києві зі
скаргою, в якій просив зобов'язати
підлеглих осіб оформити і видати йому
паспорт громадянина України для виїзду
за кордон згідно Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон - без сплати за
послуги і за бланк.

Головне управління Державної
міграційної служби у місті Києві
листом від 07.05.2014 року №1/Д-608 повідомило
позивачу про нормативно-правове
регулювання питання щодо оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон.

Вважаючи, такі дії незаконними, позивач
звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, з яким погоджується
апеляційний суд, про задоволення
позовних вимог, при цьому виходив з
наступного.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України та порядок
розв'язання спорів у цій сфері
регулюються Законом України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" від 21.01.1994 р.
№3857-XII (далі - Закон №3857-XII).

Приписами статті 1 названого Закону
закріплено, що громадянин України має
право виїхати з України, крім випадків,
передбачених цим Законом, та в'їхати в
Україну.

Документами, що дають право на виїзд з
України і в'їзд в Україну та
посвідчують особу громадянина України
під час перебування за її межами, є,
зокрема, паспорт громадянина України
для виїзду за кордон (ст.2 Закону
№3857-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №3857-ХІІ
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
провадиться громадянам України, які
постійно проживають в Україні і
досягли 18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства. Порядок оформлення,
видачі, обміну, повернення, вилучення,
знищення, визнання недійсним паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон визначається Кабінетом
Міністрів України. Бланки паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон виготовляються на замовлення
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства.

Крім того, ст. 7 названого Закону
закріплено, що правила оформлення і
видачі паспортів, їх тимчасового
затримання та вилучення визначаються
відповідно до цього Закону Кабінетом
Міністрів України і підлягають
опублікуванню.

Кабінетом Міністрів України 31.03.1995 року
було прийнято Постанову №231, якою
затверджено Правила оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення.

Так, у п. 10 згаданих Правил закріплено,
що для оформлення паспорта у разі
тимчасового виїзду за кордон
подається:

1) заява-анкета встановленого зразка;

2) паспорт громадянина України,
свідоцтво про народження (для осіб
віком до 16 років) (після прийняття
документів повертається);

3) копія виданої податковим органом
довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера, крім осіб,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи;

4) дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5
сантиметра;

5) квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.

Справляння державного мита за видачу
паспорта також закріплено пунктом 9
Правил №213.

Відповідно до ст. 1 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про державне мито"
№7-93 від 21.01.1993 року, платниками
державного мита на території України є
фізичні та юридичні особи за вчинення в
їхніх інтересах дій та видачу
документів, що мають юридичне значення,
уповноваженими на те органами.

Пунктом 5 ст. 2 та пп. "б" п. 6 ст. 3
названого Декрету закріплено, що
державне мито справляється за видачу
документів на право виїзду за кордон і
про запрошення в Україну осіб з інших
країн, за продовження строку їх дії та
за внесення змін до цих документів та
становить 10 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Як правильно зауважено судом першої
інстанції, жодних інших платежів ані
Законом №3857-ХІІ, ані Порядком №231 на
момент звернення позивача з заявою про
оформлення і видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон не передбачено.

При цьому, відповідно до постанови
Верховного Суду України від 03 грудня 2013
року, прийнятої у справі №21-416а13,
колегія суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України дійшла висновку, що сплата
установленого Декретом державного
мита за видачу громадянам України
паспорта для виїзду за кордон покриває
вартість витрат, пов'язаних із
учиненням міграційною службою дій щодо
видачі громадянам України
закордонного паспорта на право виїзду
за кордон (у тому числі й вартість
бланка). Тому, міграційна служба не
вправі вимагати повторної оплати тих
самих дій (послуг) на підставі іншого
нормативно-правового акта.

Крім того, як звернув увагу суд першої
інстанції ОСОБА_3 в силу положень
абзацу 5 пункту 18 частини 1 статті 4
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про державне мито" звільнений від
сплати державного мита у зв'язку з
наявністю у нього документа, що
підтверджує віднесення його до другої
категорії постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність правових
підстав для задоволення позовних
вимог.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного
Управління Державної міграційної
служби України в м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 30 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Дніпровського районного
відділу Державної міграційної служби
України в м. Києві про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
дії - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 30 травня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Повний текс ухвали виготовлено 17
жовтня 2014 року

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.