Справа № 814/1762/14
Суддя: Марич Є. В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

09 жовтня 2014 року
Справа № 814/1762/14

Миколаївський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Марича Є.В. за участю
секретаря судового засідання
Ополинського О.В. розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного
товариства "Коблево", вул. Одеська,
6,Коблеве,Березанський район,
Миколаївська область,57453 доДержавної
екологічної інспекції в Миколаївській
області, вул. Дзержинського,
134,Миколаїв,54055

третя особаПрокурор Березанського
району Миколаївської області, вул.
Леніна, 41,Березанка,Березанський район,
Миколаївська область,57400 провизнання
протиправним дії, визнання нечинним та
скасування припису від 27.05.2014р. № 97/08, В
С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
"Коблево" (далі-позивач, ПАТ "Коблево")
звернулось до суду з позовом до
Державної екологічної інспекції у
Миколаївській області
(далі-відповідач, Інспекція), за участю
прокурора Березанського району
Миколаївської області (далі-Прокурор)
з наступними позовними вимогами:

- Визнати протиправними дії
Державної екологічної інспекції у
миколаївській області щодо складання
та вручення ПАТ "Коблево" припису №97/08
від 27.05.2014 року щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства;

- Визначити протиправним та
скасувати припис №97/08 від 27.05.2014 року
винесений Державною екологічною
інспекцією у Миколаївській області
щодо дотримання ПАТ "Коблево" вимог
природоохоронного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Інспекцією здійснено
позапланову перевірку ПАТ "Коблево" без
наявності підстав для її проведення, а
відтак винесений за її результатами
Припис є протиправним і підлягає
скасуванню.

Відповідач заперечив проти позовних
вимог зазначивши, що в ході проведеної
на підставі повноважень наданих
Інспекції в силу чинного законодавства
перевірки, виявлено порушення вимог
природоохоронного законодавства, що
зафіксовано в акті перевірки, а тому
припис складено та вручено у
передбаченому чинним законодавством
порядку.

Прокурор заперечив проти позовних
вимог та підтримав позицію
відповідача.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд
встановив наступне.

На виконання Вимоги Прокурора
Березанського району Миколаївської
області від 31.01.2014р. № (15-11) 235 вих. - 14
(арк. с. 58), посадовими особами
відповідача 26.05.2014 року була проведена
позапланова перевірка з питань
додержання вимог Кодексу України про
надра в діяльності ПАТ "Коблево" при
здійсненні видобутку корисних копалин
(підземних) вод по свердловині № 1529,
розташованій в с. Ленінка Коблівської
сільської ради Березанського району.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України, ст. 20 Закону України "Про
прокуратуру" прокуратура здійснює
нагляд за додержанням і правильним
застосуванням законів. При здійснення
прокурорського нагляду прокурор має
право вимагати від керівників та
колегіальних органів проведення
перевірок, ревізій діяльності
підпорядкованих і підконтрольних
підприємств, установ, організацій та
інших структур незалежно від форм
власності, а також виділення
спеціалістів для проведення перевірок,
відомчих і позавідомчих експертиз.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про
прокуратуру" законні вимоги прокурора
є обов'язковими для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб та громадян і
виконуються невідкладно або у
передбачені законом чи визначені
прокурором строки. Невиконання без
поважних причин законних вимог
прокурора тягне за собою передбачену
законом відповідальність.

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності" дія
цього Закону не поширюється на
відносини, що виникають під час
здійснення заходів прокурорського
нагляду.

В ході перевірки, 26.05.2014р., виявлено факт
самовільного користування надрами
(підземними водами), про що було
складено Акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами (далі-Акт, арк. с.
16-21).

На підставі Акту Інспекцією був
наданий позивачу припис щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства №97/08 від 27.05.2014 року (арк.
с. 15).

Позивач вважає даний припис і дії щодо
його складання та вручення
протиправними, посилаючись на
відсутність підстав та повноважень
відповідача на проведення перевірки.

Суд дійшов висновку про
необґрунтованість позиції позивача
виходячи з наступного.

Повноваження екологічних інспекцій
щодо здійснення державного контролю у
галузі охорони довкілля визначено
статтею 20-2 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
та Положенням про державну екологічну
інспекцію в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства екології та природних
ресурсів України 04.11.2011 року № 429 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.11.2011 року за № 1347/20085
(далі Положення). Інспекція є
територіальним органом Державної
екологічної інспекції України.
Основним завданням інспекції є
реалізація повноважень державної
екологічної інспекції України у межах
Миколаївської області.

Згідно п. 4.2. Держекоінспекція здійснює
державний нагляд (контроль) за
додержанням територіальними органами
центральних органів виконавчої влади,
місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування в
частині здійснення делегованих їм
повноважень органів виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності і господарювання,
громадянами України, іноземцями та
особами без громадянства, а також
юридичними особами - нерезидентами
вимог законодавства про охорону і
раціональне використання вод та
відтворення водних ресурсів щодо:
використання вод (водних об'єктів)
відповідно до цілей та умов їх надання;
обсягів використання водних ресурсів,
їх обліку й достовірності звітних
даних про обсяги використаної води.

Відповідно до пунктів 6.4., 6.7. Положення
інспекція має право, зокрема, проводити
перевірки з питань що належать до її
компетенції, видавати за їх
результатами обов'язкові до виконання
приписи, розпорядження, перевіряти
документи на право спеціального
використання природних ресурсів
(ліцензії, дозволи, сертифікати,
висновки, рішення, квоти, погодження,
свідоцтва).

Вимоги щодо форми та змісту припису
визначені пунктами 4.23 - 4.26 Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, затвердженого наказом
Мінприроди України №464 від 10.09.2008,
зареєстрованого в Мін'юсті №18/16034 від
15.01.2009р., відповідно до яких 4.2.3. на
підставі акта, який складено за
результатами перевірки, протягом п'яти
днів з дня її завершення, у разі
виявлення порушень вимог
природоохоронного законодавства
складається припис про усунення
порушень вимог законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища (додаток 4). 4.24 Припис щодо
усунення порушень природоохоронного
законодавства складається у двох
примірниках, один з яких не пізніше
п'яти робочих днів з дня складення акта
надається керівнику суб'єкта
господарювання чи уповноваженій ним
особі для виконання, другий з підписом
такої особи залишається в органі
Мінприроди, який здійснював перевірку.
4.25. У разі, якщо посадова особа або
уповноважений нею представник суб'єкта
господарювання відмовляється від
отримання приписів особисто, припис
відправляється рекомендованим листом.
4.26 Строк виконання припису встановлює
державний інспектор. залежно від
виявлених порушень природоохоронного
законодавства, але не більше ніж 6
місяців. У разі неможливості виконання
приписів у встановлені в них строки
суб'єкт господарювання, що перевірявся,
може звернутись до органу Мінприроди
для їх продовження з обґрунтуванням та
підтверджуючими документами,
оформленими належним чином.

З огляду на вищезазначені норми,
оскаржуваний припис надано у межах
повноважень, за результатами перевірки
Позивача, в ході якої виявлено
порушення вимог природоохоронного
законодавства, що зафіксовано у
відповідному акті, підписаному
представником Позивача. За формою та
змістом оскаржуваний Позивачем припис
відповідає вимогам, визначеним
законодавством.

Щодо виявлених Інспекцією порушень
вимог природоохоронного законодавства
з боку позивача, зафіксованих в Акті
перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 38 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" використання природних
ресурсів в Україні здійснюється в
порядку загального і спеціального
використання природних ресурсів.

В порядку спеціального використання
природних ресурсів громадянам,
підприємствам, установам і
організаціям надаються у володіння,
користування або оренду природні
ресурси на підставі спеціальних
дозволів, зареєстрованих у
встановленому порядку, за плату для
здійснення виробничої та іншої
діяльності, а у випадках, передбачених
законодавством України, - на пільгових
умовах.

Статтею 1 Водного кодексу України
визначено, що забір води - це вилучення
води з водного об'єкта для використання
за допомогою технічних пристроїв або
без них. В той же час, забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів є
спеціальним водокористуванням згідно
з ч. 1 ст. 48 ВК України.

В силу п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 49 Водного кодексу
України водокористувачі зобов'язані
здійснювати спеціальне
водокористування лише за наявності
дозволу.

Частинами 2, 3 ст.2 Водного кодексу
України передбачено, що водні
відносини в Україні регулюються цим
Кодексом, Законом України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
та іншими актами законодавства.
Земельні, гірничі, лісові відносини, а
також відносини щодо використання та
охорони рослинного і тваринного світу
та об'єктів природно-заповідного фонду,
атмосферного повітря, виключної
(морської) економічної зони та
континентального шельфу України, що
виникають під час користування водними
об'єктами, регулюються відповідним
законодавством України.

Таким чином, норма ст.2 Водного кодексу
України містить посилання на гірничі
відносини, які виникають під час
користування водними об'єктами та
регулюються відповідним
законодавством України. Тобто
законодавець передбачив наявність
спеціальних нормативних актів, які
пов'язані з відносинами, що виникають
під час водокористування. Відтак, водні
відносини в Україні регулюються не
лише Водним кодексом України, а і іншим
законодавством, зокрема Кодексом
України про надра.

Відповідно до ст.1 Кодексу України про
надра, надра - це частина земної кори, що
розташована під поверхнею суші та дном
водоймищ і простягається до глибин,
доступних для геологічного вивчення та
освоєння.

Згідно зі ст.6 цього Кодексу корисні
копалини за своїм значенням
поділяються на корисні копалини
загальнодержавного та місцевого
значення. Віднесення корисних копалин
до корисних копалин
загальнодержавного і місцевого
значення здійснюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
геологічного вивчення та забезпечення
раціонального вивчення та
забезпечення раціонального
використання надр.

Відповідно до Переліку корисних
копалин загальнодержавного та
місцевого значення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№827 від 12.12.1994р., підземні прісні води
відносяться до корисних копалин
загальнодержавного значення.
Визначення корисних копалин як копалин
загальнодержавного чи місцевого
значення поширює на них відповідний
режим правового регулювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 Кодексу
України про надра, останні видаються у
користування підприємствам, установам,
організаціям і громадянам лише за
наявності у них спеціального дозволу
на користування ділянкою надр. Право на
користування надрами засвідчується
актом про надання гірничого відводу.
Користування надрами здійснюється без
надання гірничого відводу чи
спеціального дозволу у випадках,
передбачених цим Кодексом.

Зокрема, такі виняткові випадки
визначено в ч.1 ст.23 Кодексу України про
надра, згідно з якою землевласники і
землекористувачі в межах наданих їм
земельних ділянок мають право без
спеціальних дозволів та гірничого
відводу видобувати для своїх
господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу, та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб. Порядок надання спеціальних
дозволів на користування надрами
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

Спеціальний дозвіл на користування
надрами дає право на видобування
підземних вод, а дозвіл на спеціальне
водокористування - право на їх
використання.

Таким чином, користування надрами без
спеціального дозволу законодавець
ставить у залежність від 3 умов:
наявності у користувача прав на
земельну ділянку, використання води
для задоволення власних
господарсько-побутових потреб або
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання, а
також використання води не більше 300
кубічних метрів на добу та
використовувати надра для
господарських і побутових потреб.
Порядок надання спеціальних дозволів
на користування надрами
встановлюються Кабінетом Міністрів
України.

В порушення вищезазначених вимог
законодавства, ПАТ "Коблево" із
свердловини № 1529, глибина якої складає
80,0 м., використовувало для потреб
підприємства водні ресурси при
відсутності спеціального дозволу на
користування надрами (підземні води).

Вказаний факт підтверджується
інформацією з дозволу на спеціальне
водокористування, де в п. 5 вказується
ціль використання води із підземних
джерел на виробничі потреби. Позивач в
адміністративному позові не заперечує
факт використання води із підземних
джерел на виробничі потреби.

Здійснення самовільного користування
надрами за відсутності дозволу є
порушенням ст. ст. 16, 19, 23 Кодексу
України "Про надра". Відповідальність
за вказане порушення передбачено
статтями 65, 67 Кодексу України "Про
надра".

Крім того, в своїх поясненнях позивач
зазначив, що Акт перевірки на підставі
якого складений припис не був
підписаний представником ПАТ "Коблево",
в ньому зазначені тільки зауваження
щодо проведеної перевірки та висновків
зазначених у даному акті.

При досліджені Акту, що міститься в
матеріалах справи, судом встановлено,
що окрім зауважень позивача в графі
"Акт отримав" зазначена посада та
прізвище особи (Головний інженер ПАТ
"Коблево" Пустовойченко М.Б.), що
отримала під підпис даний Акт (арк.с.
20-21).

Отже, на думку суду, посилання позивача
на протиправність дій Інспекції та
винесеного нею припису у зв'язку з
відсутністю підстав на проведення
перевірки в ході розгляду справи
повністю спростовано.

Відповідно до ч.1, 2 ст.71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що оскаржувані припис №97/08 від 27.05.2014
року та дії щодо його складання є
правомірними та не підлягають
скасуванню.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги необґрунтованими і таким, що не
підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня
проголошення/отримання постанови, якщо
протягом цього часу не буде подано
апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили постанови
за наслідками апеляційного
провадження.

Порядок та строки апеляційного
оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Суддя
Є. В. Марич