Справа № 820/15560/14
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
вул. Мар'їнська, 18-Б-3 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Рубан. В.В.,
секретаря судового засідання -
представника позивача - не прибув,
представника відповідача - Готова В.В.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Житлові мережі" про
стягнення заборгованості, -
Позивач, Харківське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Житлові мережі", в
якому просить суд стягнути з ТОВ
на користь Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
одержувача: 37999654, УДКСУ у Дзержинському
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до статті 20
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Згідно звіту відповідача за
2012 рік середньооблікова кількість
штатних працівників у 2012 році
становила 8 осіб, з них
середньооблікова чисельність фактично
працюючих інвалідів - 0 осіб, кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог ст. 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
становить 1 особа. Отже, відповідачем не
виконано норматив робочих місць з
працевлаштування інвалідів у
кількості 1 особи, за що і були
призначені адміністративно
грн. та нарахована пеня в розмірі 2405,90
Представник позивача в судове
засідання не прибув, був повідомлений
належним чином про час, дату та місце
розгляду справи, надав клопотання в
якому позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив їх задовольнити,
а також просив розгляд справи
проводити у відсутність представника
позивача, за наявними матеріалами у
справі.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
пославшись на те, що доводи,
викладеними в адміністративному
позові необґрунтовані, безпідставні та
такі, що не підлягають задоволенню.
Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
підприємства у 2012 році становила 8 осіб,
з них середньооблікова чисельність
інвалідів - штатних працівників на
підприємства - 0 осіб, чисельність
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до нормативу
робочих місць для забезпечення
працевлаштування інвалідів,
встановленого ст.19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (далі за текстом -
Закон) становить 1 особу.
Статтею 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" встановлено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Згідно ч. 3 ст.18-1 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.
Відповідно до ст. 19 вищевказаного
Закону для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.
Статтею 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" передбачено, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
адміністративно-господарських санкцій
і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
Адміністративно-господарські
санкції розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону. При цьому
до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених цим Законом, не
застосовуються строки, визначені
статтею 250 Господарського кодексу
адміністративно-господарських санкцій
або пені чи неможливості їх сплати за
рішенням суду їх стягнення в
примусовому порядку може бути звернено
на майно підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, в порядку,
передбаченому законом.

Аналіз вищевказаних норм Закону
дозволяє зробити висновок, що на
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю покладено обов'язок по
перше: виділяти та створювати робочі
місця для працевлаштування інвалідів,
по друге: надавати державній службі
зайнятості інформацію, необхідну для
організації працевлаштування
інвалідів, і звітувати Фонду
соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, по третє:
якщо середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, сплатити
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції.

Суд наголошує, що у разі наявності
вказаних вище підстав суб'єкт
господарювання зобов'язаний
сплачувати
адміністративно-господарські санкції
незалежно від обставин з яких інвалід
не працює на підприємстві.

Згідно ч. 1 ст. 217 ГК України,
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 наведеної статті
встановлено, зокрема, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Статтею 238 ГК України передбачено, що за
порушення встановлених законодавчими
актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів
господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Таким чином,
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до учасника
господарських відносин за порушення
ним правил, встановлених законодавчими
актами, при наявності в діях суб'єкту
господарювання вини у вчиненні такого
порушення та якщо ним не приймалися
заходи, спрямовані на недопущення
господарського правопорушення.

Судом встановлено, що відповідно до
акту перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Харківській області №20-01-444/1069
встановлено порушення вимог
законодавства, а саме: роботодавець не
зареєстрований у Фонді соціального
захисту інвалідів, роботодавець не
подає звіти про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, не
виконується норматив місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів, середньооблікова
чисельність штатних працівників в 2012 р.
становила 8 осіб, а тому згідно ст. 19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів в 2012 р.
визначена - 1 місце.

Згідно Інструкції щодо заповнення
форми звітності № 3-ПН "Звіт про
наявність вакансій", затвердженої
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України № 420 від
19.12.2005 року та зареєстрованій в
Міністерстві юстиції України 21 грудня
2005 року за № 1534/11814, підприємства,
установи і організації, їх структурні
підрозділи та філії незалежно від форм
власності та господарювання повинні за
наявності вакансій у повному обсязі
подавати інформацію про наявність
вільних робочих місць (вакансій)
центрам зайнятості за місцем їх
реєстрації як платника страхових
внесків.

Отже, на відповідача покладено
обов'язок створення робочих місць та
інформування про це органів зайнятості
щомісячно, у порядку, встановленому
вищезазначеним нормативним актом.

Згідно з пунктом 2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 №70, звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів роботодавці подають
(надсилають рекомендованим листом)
щороку до 1 березня відділенням Фонду, в
яких вони зареєстровані, за формою,
затвердженою Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Відповідно до частини четвертої статті
20 Закону України "Про зайнятість
населення" від 01.03.1991 № 803-ХІІ (який діяв
протягом 2012 року) підприємства,
установи і організації незалежно від
форми власності реєструються у
місцевих центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів, та про
працівників, які працюють неповний
робочий день (тиждень), якщо це не
передбачено трудовим договором, або не
працюють у зв'язку з простоєм
виробництва з не залежних від них
причин, і в десятиденний строк - про
всіх прийнятих працівників у порядку,
встановленому законодавством.
Несвоєчасна реєстрація або відмова від
неї, порушення порядку подання
адміністративних даних тягне за собою
відповідальність, передбачену законом.

Єдиним належним доказом, який свідчить
про інформування органів зайнятості
про наявність вільних робочих місць
для інвалідів є звіт форми № 3-ПН.

Судом встановлено, що відповідачем
подано звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2012р. до
відділення Фонду після перевірки
територіальної державної інспекції з
питань праці у Харківської області
лише 12.08.2014р. Відповідно до листа
Харківського міського центру
зайнятості №ХМЦЗ-03-22606-22/14 від 14.08.2014
року ТОВ "Житлові мережі" протягом 2012-2013
р. не надавалась інформація про попит
на робочу силу (вакансії) за формою
№3-ПН та не працевлаштовано жодної
особи з обмеженими фізичними
можливостями за направленням
Харківського міського центру
зайнятості.

Таким чином, органи, які можуть сприяти
працевлаштуванню не повідомлялися
належним чином про наявність вакансій
протягом 2012 року.

Тобто, відповідачем не були виконані
вимоги Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" щодо прийняття заходів для
працевлаштування інвалідів.

Крім того, судом встановлено, що
середньорічна заробітна плата
штатного працівника відповідача за
2012р. становить 24562,50 грн., тому сума
адміністративно - господарської
санкції становить 12281,25 грн. (1 -
(кількість робочих місць не зайнятих
інвалідами) * 24562,5)/2.

Останнім днем сплати вказаною
адміністративно - господарської
санкції було 15.04.2013р., в зв'язку з
несплатою у вказаний термін
відповідачем адміністративно -
господарської санкції позивачем
нарахована пеня за 490 днів прострочення
термінів сплати за період з 16.04.2013р. по
18.08.2014р. у розмірі 2405,90 грн., а саме 12,50%(
ставка НБУ) х 120/100/365=0,04%(одноденний
розмір пені). (12281,25х0,04%)х490=2405,90 грн.

Отже, із врахуванням вищевикладених
обставин, суд вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані, підлягають задоволенню
та з ТОВ "Житлові мережі" підлягають
стягненню
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
12281,25 грн. та пені у розмірі 2405,90 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2, 8-14, 71, 159, 160-164, 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлові мережі» про
стягнення заборгованості -
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Житлові мережі»
(юридична адреса: 61002, м. Харків, вул.
Артема, 4, ) на користь
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16,
, одержувач: рр 0003,
МФО 851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
12281, 25 грн. (дванадцять тисяч двісті
вісімдесят одну гривню 25 копійок) та
пені в розмірі 2405, 90 грн. (дві тисячі
чотириста п'ять гривень 90 копійок).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі постанова виготовлена
17.10.2014 р.

Суддя
Рубан В.В.