Справа № 824/2466/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 824/2466/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

при секретарі: Копійчук О.В.

за участю представників сторін:

апелянта - Везденко Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Чернівцях на ухвалу Чернівецького
окружного адміністративного суду від
04 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в м.Чернівцях
до спільного підприємства
"Західно-Український
Експертно-Консультативний Центр" про
про скасування висновку, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року управління Пенсійного
фонду України в м.Чернівцях звернулось
до Чернівецького окружного
адміністративного суду з позовом до
спільного підприємства
"Західно-Український
Експертно-Консультативний Центр" про
скасування висновку
судово-економічної експертизи
спільного підприємства
"Західно-Український
Експертно-Консультативний Центр" від 19
червня 2014 року №461.

Чернівецький окружний
адміністративний суд ухвалою від 04.08.2014
року у відкритті провадження за
вказаним позовом відмовив з підстав
передбачених ст.108 КАС України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та направити справу для
продовження розгляду.

У судовому засіданні представник
позивача вимоги апеляційної скарги
підтримав у повному обсязі, окремо
посилаючись на положення ст.17 КАС
України, відповідно до якої, даний спір
підсудний окружному адміністративному
суду..

Заслухавши суддю-доповідача та думку
представника позивача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 199 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції, суд апеляційної
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін.

Так суд першої інстанції при
постановленні оскаржуваної ухвали
виходив з того, що оскаржуваний
висновок судово-економічної
експертизи від 19 червня 2014 року №461, по
своїй правовій природі не є рішенням
(нормативно-правовим актом чи актом
індивідуальної дії) суб'єкта владних
повноважень та не породжує
безпосередньо прав чи обов`язків для
позивача, а фактично є результатом
практичної діяльності експерта, а
відтак даний спір не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно пункту 1 частини першої статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - це переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, справою адміністративної
юрисдикції може бути переданий на
вирішення адміністративного суду спір,
який виник між двома (кількома)
конкретними суб'єктами суспільства
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти відповідно зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказані
владні управлінські функції щодо
іншого суб'єкта, який є учасником спору,
такий спір не має встановлених нормами
Кодексу адміністративного судочинства
України ознак справи
адміністративної юрисдикції, і,
відповідно, не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Саме ж поняття "суб'єкт владних
повноважень" визначено у статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України - це органи державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхні
посадові чи службові особи, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою
суб'єкта владних повноважень є
здійснення цим суб'єктом владних
управлінських функцій.

При цьому надаючи правову оцінку
висновкам суду першої інстанції,
судова колегія суддів не бере до уваги
посилання позивача наведені в
апеляційній скарзі, з огляду на
нижчевикладене.

Відповідно до частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім тих, для
яких законом встановлено інший порядок
судового вирішення.

Частиною третьою статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суб'єкти владних
повноважень мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Статтею 17 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено
юрисдикцію адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ.

Зокрема, згідно пункту 5 частини другої
вказаної статті юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

Крім цього, частиною четвертою статті 50
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що громадяни
України, іноземці чи особи без
громадянства, їх об'єднання, юридичні
особи, які не є суб'єктами владних
повноважень, можуть бути відповідачами
лише за адміністративним позовом
суб'єкта владних повноважень: 1) про
тимчасову заборону (зупинення) окремих
видів або всієї діяльності об'єднання
громадян; 2) про примусовий розпуск
(ліквідацію) об'єднання громадян; 3) про
примусове видворення іноземця чи особи
без громадянства з України; 4) про
обмеження щодо реалізації права на
мирні зібрання (збори, мітинги, походи,
демонстрації тощо); 5) в інших випадках,
встановлених законом.

Таким чином, суб'єкт владних
повноважень до суду в порядку
адміністративного судочинства з
позовом до не суб'єкта владних
повноважень може звернутися лише у
вказаних вище випадках або ж у випадках
прямо передбачених в законі.

Звернення до суду суб'єкта владних
повноважень є способом реалізації його
компетенції, а тому відбувається з
урахуванням частини другої статті 19
Конституції України, тобто лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Між тим, ні Кодексом адміністративного
судочинства України, ні нормами
національного законодавства, на які
посилається позивач в своєму позові, не
передбачено право Пенсійного фонду
України та його управлінь - суб'єктів
владних повноважень, звертатися до
адміністративного суду з позовами до
експертних установ про скасування
висновку судово-економічної
експертизи.

Крім цього, суд зазначає, що у даних
правовідносинах сторони не пов'язані
відносинами "влада - підпорядкування".

Як досліджено зі змісту позовної заяви,
управління Пенсійного фонду України у
м.Чернівцях не погоджується з
висновком судово-економічної
експертизи від 19 червня 2014 року №461,
який по своїй правовій природі не є
рішенням (нормативно-правовим актом чи
актом індивідуальної дії) суб'єкта
владних повноважень та не породжує
безпосередньо прав чи обов`язків для
позивача, а фактично є результатом
практичної діяльності експерта, а
відтак суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що даний спір
не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 109 Кодексу адміністративного
судочинства України суд відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про необхідність
відмови у відкритті провадження у
даній справі.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Чернівцях
залишити без задоволення, а ухвалу
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 04 серпня 2014
року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
14 жовтня 2014 року .

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.