Справа № 2а-433/10/0370
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 жовтня 2014 року Справа № 2а-433/10/0370

Волинський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Ксензюка А.Я.,
суддів Костюкевича С.Ф., Лозовського
О.А.,

при секретарі судового засідання Новак
Л. О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача-1 Грицишиної
І.О.,

представника відповідача-2 Кушнір Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку заяву Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_6 до Державної податкової
адміністрації України, Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про визнання права на
здійснення платежів без
ідентифікаційного номера,

ВСТАНОВИВ:

Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
Луцька ОДПІ ГУ Міндоходів) звернулася в
суд із заявою про зміну способу і
порядку виконання судового рішення в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 до Державної
податкової адміністрації України,
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
права на здійснення платежів без
ідентифікаційного номера.

Дана заява мотивована тим, що
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року скасовано постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 21
квітня 2010 року та прийнято нову
постанову, якою позов ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_6 задоволено частково. Постанова
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року була прийнята з урахуванням норм
Закону України від 22 грудня 1994 року №
320/94-ВР «Про державний реєстр фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів» (Далі - Закон №
320/94), який 1 січня 2011 року втратив
чинність, у зв'язку з набранням
чинності Податковим кодексом України.
Водночас, статтями 63, 70 Податкового
кодексу України передбачено новий
порядок обліку осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номеру
облікової картки платника податків,
зокрема такий облік ведеться в
окремому реєстрі Державного реєстру за
прізвищем, ім'ям, по-батькові та серією
і номером паспорта без використання
реєстраційного номера облікової
картки.

Таким чином, Податковим кодексом
України передбачено ведення окремого
реєстру у складі Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків за
прізвищем, ім'ям, по-батькові та серією
і номером паспорта, а не тільки за
прізвищем, ім'ям та по-батькові, датою
народження та місцем проживання,
оскільки останні не є унікальними.

Крім того, Податковим кодексом України
не передбачено правових підстав
вилучати інформацію з реєстру чи не
вносити її щодо осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера,
навіть за наявності умови проставлення
відповідної відмітки у паспортах
зазначених осіб про наявність у них
права здійснювати будь-які платежі.

А тому, у Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів як
суб'єкта владних повноважень відсутня
можливість виконати рішення суду у
порядку та спосіб, що передбачені
останнім, а саме зберегти за позивачами
форму обліку платника податків за
прізвищем, іменем та по-батькові, роком
народження та за місцем реєстрації, що
була передбачена Законом № 320/94, та
вилучити чи не вносити в Державний
реєстр інформацію щодо позивачів.

Враховуючи вищевикладене, Луцька ОДПІ
просить суд змінити спосіб і порядок
виконання судового рішення
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року, а саме:

- викласти абзац 4 резолютивної частини
рішення у наступній редакції
«Зобов'язати Державну податкову
адміністрацію України та Луцьку
об'єднану державну податкову інспекцію
скасувати та виключити з Державного
реєстру фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових
платежів ідентифікаційний номер
ОСОБА_5 та загальні відомості про нього,
що містяться у вказаному реєстрі та
вести облік ОСОБА_5 в окремому реєстрі у
складі Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків»;

- викласти абзац 5 резолютивної частини
рішення у наступній редакції
«Зобов'язати Державну податкову
адміністрацію України та Луцьку
об'єднану державну податкову інспекцію
виключити з інформаційного Фонду
Державного реєстру фізичних
осіб-платників податків та інших
обов'язкових платежів відомості про
ОСОБА_1, яка обліковується за серією та
номером паспорта громадянина України
та вести облік ОСОБА_1 в окремому
реєстрі у складі Державного реєстру
фізичних осіб-платників податків»;

- викласти абзац 6 резолютивної частини
рішення у наступній редакції
«Зобов'язати Державну податкову
адміністрацію України та Луцьку
об'єднану державну податкову інспекцію
не вносити інформацію до Державного
реєстру фізичних осіб-платників
податків та інших обов'язкових
платежів та не присвоювати
ідентифікаційний номер малолітній
ОСОБА_6»;

- викласти абзац 7 резолютивної частини
рішення у наступній редакції
«Зобов'язати Державну податкову
адміністрацію України та Луцьку
об'єднану державну податкову інспекцію
здійснювати в подальшому облік ОСОБА_5,
ОСОБА_1, ОСОБА_6, як платників податків
та інших обов'язкових платежів за
формою обліку без застосування
цифрового ідентифікатора (за
прізвищем, ім'ям, по батькові та номером
та серією паспорта)».

В судовому засіданні представники
відповідачів заяву про зміну способу і
порядку виконання судового рішення
підтримали з підстав викладених у
заяві та просили заяву про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення задовольнити повністю.

Представник позивача та позивач ОСОБА_1
в судовому засіданні проти задоволення
заяви про зміну способу і порядку
виконання судового рішення заперечили
та просили відмовити у її задоволені.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши подані суду
письмові докази, суд приходить до
висновку, що у задоволенні заяви про
зміну способу і порядку виконання
судового рішення слід відмовити, з
огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

При вирішенні питання про зміну
способу виконання судового рішення суд
повинен з'ясовувати обставини, що
свідчать про неможливість виконання
рішення.

З наведеного вбачається, що суд вправі
змінити спосіб виконання рішення лише
у виняткових випадках, за наявності
встановлених частиною першою статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України випадків та за умови надання
суду відповідних доказів на
підтвердження неможливості виконання
судового рішення.

Зміна способу чи порядку виконання
може відбуватись у заміні одного
заходу примусового виконання судового
рішення іншим, зокрема, при відсутності
грошових коштів - звернення стягнення
на належне боржнику майно чи при
відсутності майна, яке слід повернути,
звернення стягнення на суму оцінки
майна на кошти боржника, тощо.

При цьому, приписи статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачають встановлення порядку чи
способу виконання судового рішення,
яке було ухвалено судом у справі, а саме
резолютивної частини постанови, яка
містить висновки суду по суті позовних
вимог.

Таким чином, суд, здійснюючи зміну
способу чи порядку виконання рішення,
не змінює змісту резолютивної частини
судового рішення та не змінює спосіб
захисту порушеного права, обраний
судом при вирішенні спору.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року скасовано постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 21
квітня 2010 року та прийнято нову
постанову, якою позов ОСОБА_5, ОСОБА_1,
ОСОБА_6 задоволено частково.

Резолютивна частина постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року повністю відповідає визначеному
позивачами способу захисту порушеного
права та способу його виконання, тобто,
спосіб захисту порушеного права та
спосіб виконання визначений при
зверненні до суду з позовом саме
позивачами (в подальшому, стягувачами
за виконавчим листом).

З прохальної частини заяви про зміну
способу та порядку виконання судового
рішення вбачається, що Луцька ОДПІ ГУ
Міндоходів фактично просить суд
ухвалити нове рішення, змінивши
резолютивну частину постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року.

В судовому засіданні представником
заявника не надано суду доказів
існування обставин, які б свідчили про
неможливість виконання рішення суду.

Разом з тим, представником позивача
надано суду докази, а саме: копії
постанов про відкриття виконавчого
провадження та про закінчення
виконавчого провадження в аналогічних
справах, що, на думку суду, спростовує
позицію Луцької ОДПІ ГУ Міндоходів
щодо неможливості виконання постанови
суду через зміну законодавства.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в
разі задоволення заяви про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення фактично змінюється по суті
зміст резолютивної частини постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 січня 2013
року, що суперечить положенням статті
263 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що заява Луцької ОДПІ ГУ
Міндоходів про зміну способу і порядку
виконання судового рішення в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 до Державної
податкової адміністрації України,
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
права на здійснення платежів без
ідентифікаційного номера не підлягає
до задоволення.

Керуючись частинами третьою та сьомою
статті 160, статтями 165, 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про зміну способу і
порядку виконання судового рішення в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_6 до Державної
податкової адміністрації України,
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про визнання
права на здійснення платежів без
ідентифікаційного номера відмовити.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її отримання. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
А.Я. Ксензюк

Судді:
С.Ф. Костюкевич

О.А. Лозовський