Справа № 2а/0370/2848/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року м. Київ
В/800/4605/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О., Голяшкіна
О.В.,ЄрьомінаА.В.,Розваляєвої
Т.С.,Черпіцької Л.Т., розглянувши заяву
Ягодинської митниці Міндоходів про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого адміністративного
суду України від 10 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до
Ягодинської митниці, Головного
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області
про визнання протиправним та
скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2012 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 червня 2013
року, позов задоволено. Визнано
протиправним та скасовано рішення
Ягодинської митниці про визначення
митної вартості товару № 205070000/2012/000743/2
від 18.05.2012. Визнано протиправною та
скасовано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
205070000/2/00612 від 18.05.2012. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6
надмірно сплачену суму податку на
додану вартість у розмірі 12 628,12 грн. та
ввізного мита в розмірі 19 363,15 грн., а
всього - 31 991,30 грн. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 384,30 грн.

Постановою Вищого адміністративного
суду України від 10 липня 2014 року
касаційну скаргу Ягодинської митниці
задоволено частково. Постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 24 вересня
2012 року і ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 червня 2013 року в частині стягнення
з Державного бюджету України на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 надмірно сплачену суму податку
на додану вартість у розмірі 12628,12 грн.
та ввізного мита в розмірі 19363,15 грн.
скасовано. У цій частині ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову. В решті постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 24
вересня 2012 року і ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 червня 2013 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
касаційної інстанції, Ягодинська
митниця Міндоходів звернулася до
Вищого адміністративного суду України
із заявою про допуск її до перегляду
Верховним Судом України.

У заяві заявник вказує на те, що при
постановленні судового рішення суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про те, що митним органом не було
обґрунтовано сумніви у достовірності
поданих декларантом відомостей, що на
його переконання свідчить про
неоднакове застосування норм чинного
законодавства з питань державної
митної справи, а саме - статті 265 МК
України, пункту 2 частини 2 Порядку
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженого Постановою Кабінету
Мінстірв України № 339 від 09.04.2008, пункту
1 частини 3 Розділу 3 Порядку роботи
посадових осіб митного органу при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджений наказом ДМС № 602
від 24.06.2009.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом; порушення норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення Вищим
адміністративним судом України
незаконного судового рішення з питань,
передбачених статтею 171-1 цього Кодексу.

Пленум Вищого адміністративного суду
України у пункті 4 постанови від 13
грудня 2010 року № 2 «Про судову практику
застосування статей 235- 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України» роз'яснив судам, що заява про
перегляд рішення з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах може бути подана за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень; спірні питання виникли у
подібних правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема, різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі, різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню, різне визначення
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосування різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
відносин або поширення дії норми на
певні правовідносини в одних випадках
і незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню, різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

У заяві Ягодинська митниця Міндоходів
зазначає, що постанова Вищого
адміністративного суду України від 10
липня 2014 року прийнята з неоднаковим
застосуванням норм законодавства з
питань державної митної служби, що
регулюють проведення митного контролю
та містяться у статті 265 Митного
кодексу України, пункті 2 частини 2
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою КМУ від 09.04.2008 № 339, пункті 1
частини 3 Розділу 3 Порядку роботи
посадових осіб митного органу при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженого наказом ДМС
України від 24.06.2009 № 602.

Згідно із постановою Вищого
адміністративного суду України від 10
липня 2014 року, про перегляд якої подана
ця заява, суд касаційної інстанції
залишаючи без змін рішення судів
попередніх інстанцій в частині
визнання протиправними та скасування
рішення Ягодинської митниці про
визнання митної вартості товару,
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
виходив з того, що відповідачем не
доведено наявність обґрунтованого
сумніву щодо необхідності
витребування додаткових документів на
підтвердження заявленої декларантом
митної вартості товару за умови
надання декларантом документів, які
містили об'єктивні та достовірні дані
на підтвердження ціни товару.

В ухвалах Вищого адміністративного
суду України від 22 січня 2014 року, 21
травня 2013 року, 7 лютого 2012 року та
постанові Вищого адміністративного
суду України від 13 липня 2011 року, на які
посилається заявник, висновки суду
касаційної інстанції ґрунтуються,
зокрема, на правомірності визначення
відповідачем митної вартості товарів
та наявності у митного органу
обґрунтованого сумніву щодо
достовірності зазначених декларантом
даних щодо митної вартості товару.

З урахуванням описаного у даному
випадку відсутнє неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Враховуючи наведене, обговоривши
доводи заяви та виходячи з мети
судового перегляду, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску заяви до
провадження.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України,

у х в а л и в :

Відмовити Ягодинської митниці
Міндоходів у допуску до перегляду
Верховним Судом України постанови
Вищого адміністративного суду України
від 10 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 до Ягодинської
митниці, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Сорока М.О.

Голяшкін О.В.

Єрьомін А.В.

Розваляєва Т.С.

Черпіцька Л.Т.