Справа № 140/737/14-а
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 140/737/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Підлипняк
Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Білої Л.М. Граб Л.С.

за участю:

секретаря судового засідання Мартинюк
В.В.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідачів (апелянтів)
Павлова В.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Виконавчої дирекції Вінницького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності та Тульчинської
районної виконавчої дирекції
Вінницького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності на
постанову Немирівського районного
суду Вінницької області від 16 травня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Виконавчої дирекції
Вінницького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
Тульчинської районної виконавчої
дирекції Вінницького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про стягнення
недоплаченої допомоги по вагітності та
пологах , -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2010 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з адміністративним позовом до
Тульчинської районної виконавчої
дирекції Вінницького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності (далі Відповідач 1) та
Вінницького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
(далі Відповідач 2) з вимогами про
визнання дій щодо недонарахування
та недоплати допомоги по вагітності
та пологах незаконними та стягнення
солідарно на її користь відповідачів
недоплачену допомогу по вагітності
та пологах в сумі 25121,45 грн.

Постановою Немирівського районного
суду Вінницької області від 16 травня
2014 року позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Не погоджуючись із судовим рішенням,
відповідачі подали апеляційні скарги,
в яких посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, просили
скасувати вищезазначену постанову та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та її
представник просили апеляційну скаргу
відхилити, а постанову суду залишити
без змін.

Представник відповідачів підтримав
апеляційну скаргу та просив її
задовільнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
часткового задоволенню, з таких
підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріали
справи, позивач 21 вересня 2009 року
зареєструвалась у Тульчинській
районній виконавчій дирекції Фонду
соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, як
платник страхових внесків та
добровільно сплачувала страхові
внески.

18 листопада 2009 року їй було видано
листок непрацездатності на строк до
23.03.2010 року в зв'язку з вагітністю і
пологами. 20.01.2010 року позивач народила
дочку і в червні 2010 року їй
Тульчинською районною виконавчою
дирекцієї Вінницького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності виплачено кошти в
сумі 9371,06 грн. за 58 днів, відпустки по
вагітності та пологах.

Не погоджуючись з таким розрахунком,
позивач звернулась до суду, оскільки
вважає, що відповідач невірно визначив
розрахунковий період, з якого
обчислювалась середньоденна заробітна
плата для нарахування допомоги по
вагітності та пологах та незаконно
відмовив в оплаті 78 днів, які вона,
відповідно до лікарняного листа
знаходилась у відпустці по вагітності
та пологах.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив з того, що
розрахунковим періодом для обчислення
середньоденного доходу має бути ввесь
період роботи позивача, за який нею
сплачувались страхові внески, до
настання страхового випадку, а саме: з
21.09.2009 року по 18.11.2009 року.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»від
18.01.2001 року № 2240-ІІІ (далі -Закон №
2240-ІІІ) особи, які забезпечують себе
роботою самостійно (особи, які
займаються підприємницькою,
адвокатською, нотаріальною, творчою
та іншою діяльністю, пов'язаною з
одержанням доходу безпосередньо від
цієї діяльності, в тому числі члени
творчих спілок, творчі працівники, які
не є членами творчих спілок), мають
право на матеріальне забезпечення та
соціальні послуги відповідно до цього
Закону за умови сплати страхових
внесків до Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності відповідно до діючого
законодавства.

За загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
надається такий вид матеріального
забезпечення та соціальних послуг як
допомога по вагітності та пологах (п. 2
ч. ст. 34 Закону № 2240-ІІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону № 2240-ІІІ,
допомога по вагітності та пологах
надається застрахованій особі у формі
матеріального забезпечення, яке
компенсує втрату заробітної плати
(доходу) за період відпустки у зв'язку з
вагітністю та пологами.

Допомога по вагітності та пологах
застрахованій особі виплачується за
весь період відпустки у зв'язку з
вагітністю та пологами, тривалість
якої становить 70 календарних днів до
пологів і 56 (у разі ускладнених пологів
або народження двох чи більше дітей - 70)
календарних днів після пологів. Жінкам,
віднесеним до 1 - 4 категорій осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, допомога по вагітності та
пологах виплачується за 180 календарних
днів зазначеної відпустки (90 - до
пологів та 90 - після пологів). Розмір
зазначеної допомоги обчислюється
сумарно та надається застрахованій
особі в повному обсязі незалежно від
кількості днів відпустки, фактично
використаних до пологів.

Відповідно до ст.39 Закону № 2240-ІІІ,
допомога по вагітності та пологах
надається застрахованій особі у
розмірі 100 відсотків середньої
заробітної плати (доходу), обчисленої
відповідно до статті 53 цього Закону, і
не залежить від страхового стажу.

Згідно ч.1 ст.51 Закону № 2240-ІІІ
підставою для призначення допомоги
по тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах є виданий у
встановленому порядку листок
непрацездатності.

Згідно ст. 53 Закону № 2240-ІІІ, при
обчисленні середньої заробітної плати
(доходу) для забезпечення допомогою по
тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах враховуються всі
види заробітної плати (доходу) в межах
граничної суми місячної заробітної
плати (доходу) за відпрацьований час, на
яку нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням,
відповідно до статті 21 цього Закону.

Порядок обчислення середньої
заробітної плати для надання допомоги
по тимчасовій непрацездатності, по
вагітності та пологах визначається
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно д п.4 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу,
грошового забезпечення) для розрахунку
виплат за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 року № 1266
(далі -Порядок № 1266) для осіб, які
брали участь у страхуванні на
випадок безробіття на добровільних
засадах, розрахунковим періодом для
обчислення середнього доходу, для
розрахунку виплат за страхуванням на
випадок безробіття є останніх шість
календарних місяців (з першого до
першого числа), що передують місяцю, в
якому настав страховий випадок
(реєстрації особи в державній службі
зайнятості як безробітної), і
протягом яких особа сплачувала
страхові внески.

Згідно з п. 5 Порядку № 1266, якщо
застрахована особа працювала та
сплачувала страхові внески або за
неї сплачувалися страхові внески
менш як 6 календарних місяців,
середня заробітна плата (дохід,
грошове забезпечення) обчислюється за
фактично відпрацьовані календарні
місяці (з першого до першого числа), в
яких сплачено страхові внески.

Календарний місяць - це відповідний
місяць року за календарем, починаючи з
першого по останній день кожного
місяця у календарному році (який
становить період з 1 січня по 31 грудня).

Відповідно до абз.3 п.14 Порядку № 1266
середньоденна заробітна плата
(дохід, грошове забезпечення)
обчислюється шляхом ділення
нарахованої за розрахунковий період
заробітної плати (оподатковуваного
доходу, грошового забезпечення), з
якої сплачувалися страхові внески на
кількість календарних днів за
розрахунковий період (без урахування
календарних днів, не відпрацьованих
з поважних причин, - тимчасова
непрацездатність, відпустка у зв'язку
з вагітністю та пологами, відпустка
по догляду за дитиною до досягнення
нею трирічного віку та шестирічного
віку за медичним висновком для
розрахунку допомоги по вагітності та
пологах за страхуванням у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням
та похованням) - за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням на випадок
безробіття і від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності (крім допомоги по
тимчасовій непрацездатності), для
осіб, робочий час яких у зв'язку з
особливостями умов праці не піддається
точному обліку, для осіб, які робочий
час розподіляють на свій розсуд
(робота вдома, страховий агент тощо),
та для добровільно застрахованих осіб
та осіб, які сплачують єдиний податок
за усіма видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування".

Довідка про оподатковуваний дохід
добровільно застрахованим особам
видається державними податковими
органами за місцем проживання
зазначених осіб на підставі
декларацій, поданих в установленому
законодавством порядку (п.23 Порядку №
1266).

Як встановлено із копії Листка
непрацездатності Серія АБХ № 956499,
ОСОБА_2 з 18.11.2009 року по 24.03.2010 року
перебувала у відпустці по вагітності
пологах.

30 березня 2010 року позивач звернулась до
Тульчинської районної виконавчої
дирекції Вінницького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності з заявою про
призначення їй допомоги по вагітності
та пологах.

При перевірці документів, необхідних
для призначення допомоги по вагітності
та пологах, посадовою особою
Відповідача 1 виявлено, що позивач під
час відпустки по вагітності та пологах
продовжувала працювати, а саме у
вказаний період нею відпрацювано: в
листопаді 2009 року--10 днів, в грудні 2009
року--14 днів, з 8 лютого 2010
року--приступила до роботи. Дана
обставина підтверджена поясненнями
представника позивача, наданими в
судовому засіданні під час розгляду
справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки страховий стаж позивача з
моменту реєстрації, як платника
страхових внесків до настання
страхового випадку ( з 21.08.2009 року до
18.11.2009 року) менший шести але більше
одного місяця, Відповідачем 1 було
вірно визначено, що розрахунковим
періодом, з якого повинен був
очислюватись середньоденний дохід
позивача для призначення допомоги по
вагітності та пологах є жовтень 2009
року.

Таким чином, для розрахунку середнього
доходу позивача, Відповідач 1 повинен
був взяти її дохід, з якого
сплачувались страхові внески за
жовтень місяць 2009 року.

Як вбачається із пояснень представника
відповідачів, який був допитаний судом
апеляційної інстанції під час розгляду
справи в судовому засіданні, для
визначення середнього доходу позивача
у розрахунковий період Відповідачем 1
було взято довідку № 108 від 02.03.2010 року,
надану ДПІ у Тульчинському районі, в
якій відображені відомості про
оподатковані доходи, які ОСОБА_2
отримала за ІV квартал 2009 року в сумі
15026 грн.55 коп. (а.с.8). Її дохід за жовтень
2009 року вирахувано Відповідачем 1
шляхом поділу на рівні частини суми
оподаткованого доходу на кількість
місяців карталу. При цьому ним залишено
поза увагою той факт, що кількість
відпрацьованих днів позивачем в ці
місяці неоднакова, зокрема в жовтні
вона пропрацювала повний місяць, в
листопаді 10 днів, а в грудні 14 днів.

Як пояснив представник відповідачів,
такий розрахунок середньомісячного
доходу не передбачений чинним
законодавством, проте Відповідач 1 не
мав можливості здійснити його в інший
спосіб, оскільки відповідно до Порядку
№ 1266 розрахунки проводяться на
підставі довідок про оподатковуваний
дохід, які видаються добровільно
застрахованим особам державними
податковими органами за місцем їх
проживання і крім того позивач не
надала відомостей про свій помісячний
дохід.

Відповідно до ч.5 ст.71 КАС України, судом
апеляційної інстанції, було досліджено
книги реєстрації нотаріальних дій,
наданих ОСОБА_2на виконання ухвали
суду про витребування доказів, із яких
встановлено, що її дохід за жовтень 2009
року складає 14498 грн.

Колегія суддів критично ставиться до
доводів Відповідача 1 про те, що єдиним
документом на підставі якого було
можливо встановити відомості про
отриманий дохід позивача в
розрахунковий період є довідка № 108
від 02.03.2010 року ДПІ у Тульчинському
районі, виходячи із наступного:

Відповідно до п.п.2.1 п.2 "Інструкції про
порядок обчислення і сплати внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття та обліку їх надходження до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок
безробіття", затвердженої Наказом
Міністерства праці та
соціальної політики України від
18.12.2000 N 339 (далі Інструкція), фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які не використовують
найману працю є платниками страхових
внесків до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Відповідно до п.п. 4.2 п.4 Інструкції
страхові внески нараховуються для
осіб, які беруть участь в
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванні на випадок
безробіття на добровільних засадах, -
у відсотках до сум оподатковуваного
доходу (прибутку), обчисленого
відповідно до чинного законодавства
України.

Згідно з п.п.5.2 п.5 Інструкції розмір
щомісячного доходу добровільно
застрахованої особи, з якого
сплачуються страхові внески,
розраховується виходячи із суми доходу
та періоду сплати страхових внесків,
який зазначений у заяві про взяття на
облік.

Частиною 3 ст.1 Закону України "Про
розмір внесків на деякі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування" 11 січня 2001
року N 2213-III (втратив чинність з 01.01.2011
року) встановлено, що розміри внесків
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування для осіб, які
беруть участь у загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванні на
добровільних засадах, забезпечують
себе роботою самостійно (члени творчих
спілок, творчі працівники, які не є
членами творчих спілок), фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності,
осіб, які виконують роботи (послуги)
згідно з цивільно-правовими угодами, а
також громадян України, які працюють за
межами України та не застраховані в
системі обов'язкового державного
соціального страхування країни, в якій
вони перебувають, - 4,1 відсотка суми
оподатковуваного доходу (прибутку), у
тому числі: 1,9 відсотка - на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням.

Отже, ОСОБА_2, як платник страхових
внесків (відповідно до законодавства,
що діяло на момент виникнення спірних
відносин) повинна була щомісячно
сплачувати на рахунок Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України
страхові внески, що розраховуються
виходячи із суми доходу та періоду
сплати страхових внесків, який
зазначений у заяві про взяття на
облік, у відсотках, встановлених
Законом N 2213-III.

Таким чином, оскільки в матеріалах
справи відсутні докази про те, що
позивач ухилялась від сплати страхових
внесків чи сплачувала їх з порушенням
строків встановлених законом, то
колегія суддів вважає, що на момент її
звернення до Відповідача 1 за допомогою
по вагітності та пологах, він мав
можливість визначити її щомісячний
оподаткований дохід на підставі
відомостей про розмір страхових
внесків.

Крім того, чинним законодавством
Відповідачу 1 надано право на перевірку
правильності подання цих відомостей, а
також не обмежене право на звернення до
податкового органу про надання
інформації щодо сум, які підлягають
оподаткуванню.

Що стосується тверджень позивача про
те, що вона має право на оплату 126 днів
всієї відпустки по вагітності та
пологах, в незалежності від того, що
вона продовжувала працювати після
відкриття лікарняного листа, суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Створення умов, які дають жінкам
можливість поєднувати працю з
материнством; правовим захистом,
матеріальною і моральною підтримкою
материнства і дитинства, включаючи
надання оплачуваних відпусток та інших
пільг вагітним жінкам і матерям,
гарантовано ст.24 Конституції України.

Відпустка по вагітності та пологах
передбачена ст.17 Закону України "Про
відпустки" від15 листопада 1996 року N
504/96-ВР і є одним із видів соціальної
оплачуваної відпустки.

Згідно з положеннями ч.1 ст.38 Закону №
2240-ІІІ матеріальне забезпечення, яке
надається в зв'язку з вагітністю та
пологами, повинно компенсувати
втрачений дохід.

Оскільки Відповідачем 1 встановлено, що
під час відпустки по вагітності та
пологах позивач продовжувала
працювати, а чинним законодавством не
передбачено одночасної виплати
заробітної плати (доходу) і допомоги по
вагітності та пологах за один і той
самий період то на думку колегії
суддів, він правомірно не включив дні
роботи позивача до кількості днів
відпустки, які підлягають оплаті.

Також, на думку колегії суддів, не
підлягає до задоволення позовна вимога
позивача щодо стягнення на її користь з
відповідача коштів, з огляду на
наступне.

Так, ст. 162 КАС України визначено
повноваження суду при вирішенні
справи, зокрема ч. 2 вказаної статті
передбачено, що у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії. Таку
постанову суд приймає у справах, в яких
позивач оскаржує протиправну
бездіяльність відповідача.

При цьому, суд повинен зазначити, яку
саме дію повинен вчинити відповідач,
але не може втручатися в його
компетенцію, тому що суд не може
підміняти державний орган, рішення
якого оскаржується, приймаючи замість
рішення, яке визнається протиправним,
інше рішення, яке б відповідало закону,
та давати вказівки, які б свідчили про
вирішення питань, які належать до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне звернути увагу на
те, що відповідно до п.5 ст.10 Закону №
2240-ІІІ робочими органами виконавчої
дирекції Фонду та його відділень є
виконавчі дирекції відділень в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі, а тому
судом першої інстанції безпідставно
залучено до справи в якості
співвідповідача Виконавчу дирекцію
Вінницького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, яка
не наділена повноваженнями щодо
нарахування допомоги по вагітності та
пологах.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
вказує, що за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати її та
прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, а
також порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія
судів вважає, що судом першої інстанції
при розгляді справи порушено норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, за
таких обставин, судове рішення
відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС
України, підлягає скасуванню з
прийняттям по справі нової постанови.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Виконавчої дирекції
Вінницького обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності та
Тульчинської районної виконавчої
дирекції Вінницького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності задовольнити частково
.

Постанову Немирівського районного
суду Вінницької області від 16 травня 2014
року, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії
Тульчинської районної виконавчої
дирекції Вінницького обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності щодо нарахування та
виплати ОСОБА_2 допомоги по вагітності
та пологах.

Зобов'язати Тульчинську районну
виконавчу дирекцію Вінницького
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності здійснити
ОСОБА_2 перерахунок допомоги по
вагітності та пологах, відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про обчислення середньої заробітної
плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням" від 26.09.2001
року № 1266.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "20" жовтня 2014 р. .

Головуючий
Матохнюк Д.Б.

Судді
Біла Л.М.

Граб Л.С.