Справа № 2-а/679/5/14
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а/679/5/14
Головуючий у 1-й інстанції: Стасюк Р.М.
Суддя-доповідач: Боровицький О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Боровицького О. А.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю.

секретар судового засідання: Марцісь
Ю.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 02 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Славутської міської
ради Хмельницької області, виконавчого
комітету Славутської міської ради,
третя особа ОСОБА_4, про визнання
незаконним та скасування рішення
суб'єкта владних повноважень , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 (ухвалою від 17.06.2014 замінено
позивача ОСОБА_7 на його
правонаступника ОСОБА_2) звернувся в
суд з позовом до Славутської міської
ради Хмельницької області, виконавчого
комітету Славутської міської ради,
третя особа ОСОБА_4, про визнання
незаконним та скасування рішень.

Нетішинський міський суд Хмельницької
області постановою від 02 липня 2014 року
адміністративний позов задоволено.
Визнано нечинним та скасовано пункт 3
рішення виконавчого комітету
Славутської міської ради від 26.09.1996 №23
"Про земельні питання" в частині
передачі безкоштовно у приватну
власність земельної ділянки ОСОБА_6,
площею 1243 кв.м. та ОСОБА_4, площею 699 кв.м.
для обслуговування житлових будинків і
ведення підсобного господарства.
Визнано нечинним та скасовано пункт 1.2
рішення Славутської міської ради від
28.01.2011 за №16.5-3/2011 "Про розгляд звернення
ОСОБА_6".

ОСОБА_4 звернувся в суд з апеляційною
скаргою в якій порушує питання про
скасування постанови Нетішинського
міського суду Хмельницької області
від 02 липня 2014 року та ухвалення
нового рішення про відмову в
задоволенні позову. Аргументуючи
доводи апеляційної скарги апелянт
вказує на те, що постанова суду першої
інстанції незаконна, необґрунтована та
підлягає скасуванню з підстав
зазначених в статті 202 КАС України.

ОСОБА_2 скористалась правом
регламентованим положеннями статті 191
КАС України та надала письмові
заперечення на апеляційну скаргу
третьої особи. Зокрема, позивач просить
суд апеляційної інстанції відмовити в
задоволенні апеляційної скарги та
залишити без змін постанову суду
першої інстанції.

Представник третьої особи в судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав в повному обсязі, просив її
задовольнити.

До суду апеляційної інстанції в
судове засідання призначене на 15
жовтня 2014 року прибули позивач та його
представник, які проти задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_4
заперечували.

Відповідач будучи належним чином
повідомленим про дату, час та місце
судового засідання, до суду
апеляційної інстанції свого
уповноваженого представника не
направив, о з урахуванням положень
частини 4 статті 196 КАС України не
перешкоджає судовому розгляду
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, які прибули до суду
апеляційної інстанції, перевіривши
правову оцінку обставин у справі та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вінницького апеляційного
адміністративного суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, на підставі заключення
Шепетівського міжміського бюро
технічної інвентаризації щодо обміру
земель збудованого кварталу №13 у м.
Славута від 15.05.1980, прийнято рішення
виконавчого комітету Славутської
міської ради №211 від 13.06.1980, відповідно
до якого, надлишки земельної ділянки
площею 1032 кв.м. залишено у користуванні
ОСОБА_6.

09 липня 1974 року ОСОБА_6, згідно договору
купівлі-продажу придбав у ОСОБА_8 63,82%
одноповерхового дерев'яного будинку з
надвірними будівлями до цієї частки
будинку в АДРЕСА_1, зареєстрований 15
липня 1974 року в Шепетівському
міжміському БТІ №1/67. Згідно пункту 1
Договору купівлі-продажу загальна
житлова площа придбаної ОСОБА_6 частини
житлового будинку становить 108,7
квадратних метрів.

18 липня 1974 року ОСОБА_4 згідно
свідоцтва про право на спадщину став
співвласником іншої частини житлового
будинку.

Згідно Заключення про реєстрацію
(перереєстрацію) документів на право
користування земельною ділянкою по
вул. Мануїльського від 15 травня 1980
року розмір земельної ділянки за
фактичним користуванням становив 1942
кв.м. У відповідності до зазначеного
Заключення, раніше зареєстрований
розмір земельної ділянки становив 910
кв.м.

Рішенням виконавчого комітету
Славутської міської ради народних
депутатів №252 "б" від 21.09.1989 "Про надання
земельної ділянки у безстрокове
користування для індивідуального
житлового будівництва", для ОСОБА_9
надано земельну ділянку площею 500 кв.м.
Зазначена земельна ділянка виділена з
надлишків земельної ділянки, що
перебували у користуванні ОСОБА_6

Пунктом 3 рішення виконавчого комітету
Славутської міської ради №293 від 26.09.1996
"Про земельні питання" передано
безкоштовно у приватну власність
земельні ділянки громадянам для
обслуговування житлових будинків і
ведення підсобного господарства
згідно списку, в тому числі ОСОБА_6
передано у приватну власність - 1243
кв.м., ОСОБА_4 - 699 кв.м. Зазначене рішення
прийнято на підставі письмових заяв
ОСОБА_6 та ОСОБА_4

Пунктом 1.2. рішення Славутської
міської ради від 28.01.2011 №16.5.-3/2011 "Про
розгляд звернення ОСОБА_6" відмовлено
ОСОБА_6 у вилученні переданої у
приватну власність ОСОБА_4 земельну
ділянку площею 369,76 кв.м по АДРЕСА_1 із
одночасною передачею ОСОБА_6.

Незгода позивача із зазначеними
рішеннями виконавчого комітету
Славутської міської ради від 26.09.1996 в
частині пункту 3 та рішенням
Славутської міської ради від 28.01.2011 в
частині пункту 1.2 слугувала зверненню
з цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що пункт 3 рішення виконавчого
комітету Славутської міської ради №293
від 26.09.1996 "Про земельні питання" в
частині передачі ОСОБА_6 та ОСОБА_4
безкоштовно у приватну власність
земельні ділянки для обслуговування
житлових будинків і ведення підсобного
господарства прийняте без врахування
рішень виконавчого комітету
Славутської міської ради народних
депутатів №252 "б" від 21.09.1989 "Про надання
земельної ділянки у безстрокове
користування для індивідуального
житлового будівництва", а також
відсутності заяви ОСОБА_6 Враховуючи
наявність підстав для скасування
пункту 3 виконавчого комітету
Славутської міської ради №293 від 26.09.1996
"Про земельні питання", суд першої
інстанції дійшов висновку про
необхідність скасування пункту 1.2.
рішення Славутської міської ради від
28.01.2011 №16.5.-3/2011 "Про розгляд звернення
ОСОБА_6".

Колегія суддів Вінницького
апеляційного адміністративного суду
погоджується з таким висновком суду
та зважає на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими для виконання на
відповідній території. Рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
Законом України

За приписами частини 1 статті 91
Земельного кодексу Української РСР
від 08.07.1970 особи, яким належить будинок
на праві спільної власності,
користуються земельною ділянкою
спільно. Порядок користування нею
визначається співвласниками будинку
залежно від розміру часток в спільній
власності на будинок.

Відповідно до положень статті 17
Земельного кодексу України (1990),
передача у власність земельної
ділянки, що була раніше надана
громадянину, провадиться сільськими,
селищними , міськими Радами народних
депутатів за місцем розташування цієї
ділянки для: будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадова
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва у розмірах
згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу.
Зазначені земельні ділянки
передаються у власність на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо).

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, відповідно до висновку
спеціаліста від 20.05.2011 заява на ім'я
голови Славутського міськвиконкому
від 18.09.1996 про передачу у приватну
власність земельної ділянки, на якій
розміщені житловий будинок та
надвірні будівлі за адресою АДРЕСА_1 -
виконаний не ОСОБА_6, а іншою особою.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_6 не
подавалась відповідачу заява про
отримання у власність земельної
ділянки для обслуговування житлових
будинків і ведення підсобного
господарства за адресою: АДРЕСА_1, а
також те, що відповідачем прийнято
спірне рішення від 26.09.1996 без
урахування рішенням виконавчого
комітету Славутської міської ради
народних депутатів №252 "б" від 21.09.1989
"Про надання земельної ділянки у
безстрокове користування для
індивідуального житлового
будівництва" суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині визнання протиправним і
скасування пункту 3 рішення
виконавчого комітету Славутської
міської ради від 26.09.1996 №23 "Про
земельні питання" в частині передачі
безкоштовно у приватну власність
земельної ділянки ОСОБА_6, площею 1243
кв.м. та ОСОБА_4, площею 699 кв.м. для
обслуговування житлових будинків і
ведення підсобного господарства.

Оскільки пункт 3 рішення виконавчого
комітету Славутської міської ради від
26.09.1996 №23 "Про земельні питання"
протиправний , відповідно
протиправним є пункт 1.2 рішення
Славутської міської ради від 28.01.2011 за
№16.5-3/2011 "Про розгляд звернення ОСОБА_6".

Згідно із частиною 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В силу частини 2 статті 72 КАС України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач в недотримання положень
частини 2 статті 71 КАС України не
довів правомірності своїх рішень.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують наведених вище
висновків суду, оскільки спірну
пункти рішень не відповідають
вимогам частини 3 статті 2 КАС
України та не узгоджується з
положеннями частини 2 статті 19
Конституції України.

Відповідно до статті 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Згідно з статтями 198, 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу
ОСОБА_4 потрібно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Нетішинського
міського суду Хмельницької області від
02 липня 2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі
20 жовтня 2014 року .

Головуючий суддя
Боровицький О. А.

Судді
Граб Л.С.

Сторчак В. Ю.