Справа № 2а/0570/7110/12
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/52615/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого суддіГоловчук С.В.
(суддя-доповідач),суддівЛіпського Д.В.,
Стародуба О.П.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 серпня 2012
року

у справі за позовом ОСОБА_4 до
Управління Міністерства внутрішніх
справ (далі - УМВС) України на Донецькій
залізниці, третя особа - Лінійний
відділ на станції Дебальцеве, про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про визнання дій
відповідача щодо прийняття наказу від
05 вересня 2011 року № 311 о/с про
звільнення з органів внутрішніх справ
за порушення дисципліни
неправомірними та зобов'язання УМВС
України на Донецькій залізниці змінити
формулювання причин звільнення з «за
порушення дисципліни» на «звільнення
за власним бажанням».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року, яку залишено без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 серпня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує
питання про скасування рішень судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог. Вказує, що
судами порушено норми матеріального та
процесуального права, зокрема, не взято
до уваги положення пункту 68 Положення
№114.

В запереченнях на касаційну скаргу
відповідач просить залишити її без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проходив
службу в органах внутрішніх справ на
посаді оперуповноваженого відділення
кримінальної міліції у справах дітей
лінійного відділу на станції
Дебальцеве УМВС України на Донецькій
залізниці.

Наказом УМВС України на Донецькій
залізниці від 05 вересня 2011 року № 311 о/с
лейтенанта міліції -
оперуповноваженого відділення
кримінальної міліції у справах дітей
лінійного відділу на станції
Дебальцеве звільнено з органів
внутрішніх справ на підставі пункту 64
«є» (порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ.

Підставою для прийняття вказаного
наказу стали висновки службового
розслідування від 29 серпня 2011 року
проведеного за фактом порушення
дисципліни, яке виразилось у
відсутності на службі без поважних
причин оперуповноваженого відділення
кримінальної міліції у справах дітей
лінійного відділу на станції
Дебальцеве лейтенанта міліції
ОСОБА_4

За результатами проведеного
службового розслідування встановлено,
що 05 серпня 2011 року лейтенант міліції
ОСОБА_4 подав рапорт про звільнення з
органів внутрішніх справ за власним
бажанням, в якому зазначив, що днем
закінчення його трудових відносин є 19
серпня 2011 року, яка є останнім днем
другого тижня після подання рапорту. З
22 серпня 2011 року лейтенант міліції
ОСОБА_4 не виходив на роботу, на дзвінки
мобільного зв'язку від керівництва
лінійного відділу та колег по службі не
відповідав.

Відповідно до висновку службового
розслідування, наказом УМВС України на
Донецькій залізниці від 05 вересня 2011
року № 355 за грубе порушення службової
дисципліни, невихід на службу без
поважних причин, ігнорування вимог
статті 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
оперуповноваженого відділення
кримінальної міліції у справах дітей
лінійного відділу на станції
Дебальцеве лейтенанта міліції ОСОБА_4
звільнено з органів внутрішніх справ
за пунктом 64 «є» (за порушення
дисципліни) Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ.

Порядок проходження публічної служби в
органах податкової міліції
регулюється законами України «Про
міліцію» від 20 грудня 1990 року № 565-XII,
«Про Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» від 22 лютого
2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний
статут ОВС) та Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29 липня 1991 року №114 (далі - Положення
№114).

Види дисциплінарних стягнень, порядок
і права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень,
визначені Дисциплінарним статутом ОВС,
відповідно до статті 12 якого, на осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Порядок накладення дисциплінарного
стягнення встановлений статтею 14
Статуту, якою визначено, що з метою
з'ясування всіх обставин
дисциплінарного проступку, учиненого
особою рядового або начальницького
складу, начальник призначає службове
розслідування. Перед накладенням
дисциплінарного стягнення начальник
або особа, яка проводить службове
розслідування, повинні зажадати від
порушника надання письмового
пояснення.

Висновком службового розслідування
встановлено, що позивачем порушено
службову дисципліну у вигляді
відсутності на службі з 22 серпня 2011
року без поважних причин.

Отже, суб'єкт владних повноважень,
вирішуючи питання про застосування до
позивача дисциплінарного стягнення,
правильно застосував чинне
законодавство з урахуванням вимог
Закону України «Про Дисциплінарний
статут ОВС» та Положення № 114.

Таким чином, оцінюючи докази, які є у
справі, в тому числі висновки
службового розслідування, суди першої
та апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку, що суб'єкт
владних повноважень діяв в межах
повноважень та у спосіб, передбачений
законодавством. Тому суди обґрунтовано
відмовили у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги про те, що
відповідач був зобов'язаний звільнити
позивача за власним бажанням на
підставі статті 38 Кодексу законів про
працю України після закінчення
двотижневого строку з дня поданням ним
рапорту про звільнення за власним
бажанням, безпідставні, оскільки на
спірні правовідносини ця норма
трудового законодавства не
поширюється.

За умовами пункту 68 Положення №114,
особи рядового і начальницького
складу, які виявили бажання
звільнитися зі служби за особистим
проханням, попереджають прямого
начальника органу внутрішніх справ про
прийняте ними рішення не пізніш як за
три місяці до дня звільнення, про що
подають рапорт за командою.

Така позиція законодавця, на відміну
від трудового законодавства про
обов'язок попередити власника чи
уповноважений ним орган про звільнення
за власним бажанням за два тижні,
обумовлена особливим правовим
положенням працівника органу
внутрішніх справ, що стосується,
наприклад, виконання ним обов'язків по
забезпеченню безпеки громадян та
громадського порядку, здійснення
оперативно-розшукових заходів тощо.

Проте у межах передбаченого пунктом 68
Положення № 114 строку з дня подання
рапорту про звільнення сторони
трудового договору вправі домовитися
про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід
вважати зазначення у рапорті
конкретної дати, з якої (до настання
якої) працівник міліції має бажання
звільнитися зі служби до закінчення
передбаченого пунктом 68 Положення
строку та згоду уповноваженого органу
звільнити цього працівника у
визначений ним термін.

Самовільне залишення служби до
закінчення строку служби визнається
порушенням дисципліни без поважних
причин. Враховуючи, що згоду на
звільнення позивача за власним
бажанням з 19 серпня 2011 року
уповноважений орган не надавав, у
ОСОБА_4 не було підстав вважати
відсутнім обов'язок виходити на службу.

За наведених обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального чи процесуального права,
що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення спору, тому
підстав для скасування постанови
апеляційного суду колегія суддів не
вбачає.

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України, якщо суд не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення, то суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 25 червня 2012
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 03 серпня 2012
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
С.В. Головчук Судді
Д.В. Ліпський О.П.
Стародуб