Справа № 2а/0470/6801/12
Суддя: Бутенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/64746/12

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Бутенка В.І. (доповідач), Лиски Т.О.,
Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
касаційного провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Управління з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації про зобов'язання
вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У липні 2012 року позивач звернулася до
суду із вказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог
зазначав, що наказом Управління з
питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації (далі - Управління) №
47-к-12 від 22 червня 2012 року його
звільнено за власним бажанням з посади
головного спеціаліста відділу захисту
населення і територій Управління. Цей
наказ позивач вважає таким що
суперечить вимогам статті 116 Кодексу
закону України про працю і статті 76
Закону України «Про виконавче
провадження», оскільки на момент
звільнення Управління не провело з ним
повний фінансовий розрахунок, а саме,
не виконало постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду у справі
2а/0470/475/12 від 25 січня 2012 року та не
сплатило йому середній заробіток з 26
жовтня 2010 року по 16 грудня 2010 року за
час затримки виконання судового
рішення у справі № 2а-3566/08 від 4 грудня
2008 року та не здійснило доплату до
попереднього середнього заробітку
протягом двох місяців з 16 грудня 2010
року. Позивач також вказує, що йому не
виплатили грошову компенсацію за
невикористану додаткову відпустку у
розмірі 45 діб за час затримки виконання
судового рішення у справі № 2а-3566/08 від 4
грудня 2008 року. Крім того, позивач
посилається на те, що Управління не
виплатило йому премію у розмірі 10% від
посадового окладу з 1 січня 2012 року до
моменту звільнення, хоча інші
працівники Управління отримали премію.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 17
серпня 2012 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2012 року, у задоволенні
позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати ці рішення та
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 13 жовтня 2011 року частково скасовано
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
жовтня 2010 року і прийнято в цій частині
нову постанову, якою зобов`язано
відповідача провести перерахунок та
виплату позивачу середньої заробітної
плати за час затримки виконання
постанови Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 4
грудня 2008 року у адміністративній
справі № 2а-3566/08 за період з 4 грудня 2008
року по 14 травня 2009 року. Постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 4 грудня 2008
року було виконано.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 31 травня 2012 року у адміністративній
справі № 2а/0470/475/12 за позовом ОСОБА_4 до
Управління про зобов'язання вчинити
певні дії відкрито апеляційне
провадження за апеляційними скаргами
Управління та ОСОБА_4 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 25 січня 2012
року та призначено справу до розгляду
на 30 жовтня 2012 року. Вищезазначена
постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 25
січня 2012 року на час розгляду даної
справи в судах попередніх інстанцій
законної сили не набрала.

Відповідно ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.
Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України. Джерелом
формування фонду оплати праці
державних службовців є Державний
бюджет України та інші джерела,
визначені для цієї мети положеннями
про органи державної виконавчої влади,
затвердженими указами Президента
України та постановами Кабінету
Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 5 Бюджетного
кодексу України керівники бюджетних
установ утримують чисельність
працівників, військовослужбовців, осіб
рядового і начальницького складу та
здійснюють фактичні видатки на
заробітну плату (грошове забезпечення),
включаючи видатки на премії та інші
види заохочень чи винагород,
матеріальну допомогу, лише в межах
фонду заробітної плати (грошового
забезпечення), затвердженого для
бюджетних установ у кошторисах.

Згідно статті 2 Закону України «Про
оплату праці» додаткова заробітна
плата - це винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2
Постанови Кабінету Міністрів України
від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» керівникам
органів, зазначених у пункті 1 цієї
постанови, надається право здійснювати
преміювання працівників відповідно до
їх особистого вкладу в загальні
результати роботи у межах
затвердженого фонду оплати праці.

Указом Президента України від 4 березня
2010 року № 286 в умовах фінансової кризи
скорочено видатки Державного бюджету
України на забезпечення фінансування
діяльності місцевих державних
адміністрацій.

З огляду на вищевикладені положення
колегія суддів зауважує, що премія є
складовою додаткової заробітної плати,
порядок виплати якої і її розмір
встановлюється керівником установи у
межах кошторису.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що премії державним
службовцям Управлінням не
виплачувалися з січня 2012 року у зв'язку
з недостатнім фінансуванням. Так,
Дніпропетровська обласна державна
адміністрація у травні 2012 року
переглядала кошторис Управління і тому
премія у розмірі 10% від посадового
окладу державним службовцям
виплачувалася лише за травень та
червень 2012 року, а позивач згідно
наказу начальника Управління від 5
квітня 2012 № 15-В-12 знаходився у
відпустці з 9 квітня по 12 червня 2012 року.

Відповідно до статті 24 Закону України
«Про відпустки» у разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки, а також
додаткової відпустки працівникам, які
мають дітей.

Судами встановлено, що у зв'язку зі
звільненням за власним бажанням
позивачу була нарахована та виплачена
компенсація за невикористану щорічну
відпустку як державному службовцю.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
державним службовцям, які мають стаж
роботи в державних органах понад 10
років, надається додаткова оплачувана
відпустка тривалістю до 15 календарних
днів.

Пункт 2 частини 1 статті 9 Закону України
«Про відпустки» передбачено, що до
стажу роботи, що дає право на щорічну
основну відпустку, зараховується,
зокрема, час, коли працівник фактично
не працював, але за ним згідно із
законодавством зберігалися місце
роботи (посада) та заробітна плата
повністю або частково (в тому числі час
оплаченого вимушеного прогулу,
спричиненого незаконним звільненням
або переведенням на іншу роботу).

Аналізуючи приведене законодавство,
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини, та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновками судів
стосовно того, що час оплаченого
вимушеного прогулу, спричиненого
незаконним звільненням, не
зараховується до стажу роботи, що дає
право на додаткову відпустку за стаж
державної служби.

Доводи касаційної скарги зроблених
цими судами висновків не спростовують.

Відповідно до статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 КАС України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 224, 230 КАС
України, суд,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 17 серпня 2012
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

С у д д і :
В.І. Бутенко

Т.О. Лиска

І.Я.Олендер