Справа № 759/9360/14-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
759/9360/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Величко Т.О.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі
Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва на Постанову Святошинського
районного суду м. Києва від 23 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання провести перерахунок
пенсії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва, в якому
просила визнати відмову Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва щодо
перерахунку ОСОБА_3 пенсії з
урахуванням інших виплат та подальшої
її виплати протиправною; зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з
врахуванням інших виплат починаючи з
18.04.2014 року та довічно.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року
зазначений адміністративний позов -
задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва неправомірними та
протиправними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва здійснити перерахунок ОСОБА_3
пенсії державного службовця з
урахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, премій, з врахуванням вказаних
виплат за період з березня 2012 р. по
березень 2014 р., з яких утримувались
страхові внески на обов'язкове
державне пенсійне страхування, згідно
довідки №6675/03 від 18.04.2014 року починаючи
з 18.04.2014 року, за виключенням виплат
проведених за вказаний період.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги наявними у справі доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Задовольняючи частково
адміністративний позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
протиправність дій відповідача та,
виходячи з встановлених обставин
справи, вважає наявними законні
підстави для задоволення вимог.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що з 18.04.2014 року ОСОБА_3
призначена пенсія державного
службовця відповідно до Закону України
«Про державну службу».

Листом відповідача від 27.05.2014 року
№283/08/Л-247 повідомлено, що
законодавством не передбачено
урахування до заробітної плати «Інших
виплат» крім тих, які визначені як
складові заробітної плати відповідно
до ст. 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», то і підстав для
врахування їх до заробітної плати при
обчисленні пенсії за віком відповідно
до Закону України «Про державну
службу» немає.

Згідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів
України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» посадовий оклад, надбавка за
ранг або кваліфікаційні класи, класний
чин або спеціальне звання, вислугу
років при призначенні пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу» враховується в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії.

Згідно ч.6 ст.33 Закону України «Про
державну службу» державним службовцям
можуть установлюватися надбавки за
високі досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань.

Тобто, надбавки, запроваджені
нормативно-правовими актами, які
вказані позивачем, та матеріальна
допомога в розумінні статті 33 Закону
України «Про державну службу» належать
до додаткових видів грошового
забезпечення і приймаються при
нарахуванні пенсії лише особам, які
отримували такі надбавки під час
перебування на державній службі та
були звільненні зі служби після їх
запровадження.

Відповідно до вимог ст.37-1 Закону
України «Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР
«Про оплату праці» (далі - Закон №
108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата
- це винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-XII) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Вказана правова позиція відображена у
Постанові Верховного Суду України від
20 лютого 2012р. по справі №21-430а11 та, на
підставі ст.244-2 КАС України, є
обов'язковою для застосування.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що види оплати
праці та інших виплат, які враховуються
при обчисленні середньомісячної
заробітної плати для перерахунку
пенсії, не повинні виходити із
складової заробітної плати, яку
отримував державний службовець на час
виходу на пенсію, оскільки таке
звуження суперечить ст.37-1 Закону
України «Про державну службу».

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 2, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва на
Постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 23 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлено 21
жовтня 2014 року)

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.