Справа № 826/14487/14
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В приміщенні Окружного
адміністративного суду міста Києва за
адресою у м. Києві по вул.
Великій Васильківській, 81-а, Окружний
адміністративний суд міста Києва у
головуючого Бояринцевої М.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження справу
за позовом Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
про визнання протиправною та
скасування постанови,
Державне підприємство
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" звернулося до суду з
позовом про визнання протиправною та
скасування постанови відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві від 2 вересня 2014 року ВП № 44454621
про стягнення з боржника виконавчого
В обґрунтування наведених вимог
позивач посилається на закони України
"Про виконавче провадження", "Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" та
зазначає, що державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві протиправно винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору, оскільки постанова
від 2 вересня 2014 року ВП № 44454621
несвоєчасно надіслана на адресу
Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" та з тих підстав, що
Державне підприємство
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" перебуває у Реєстрі
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, а тому виконавче
провадження підлягає обов'язковому
Представником відповідача через
канцелярію суду подані заперечення по
суті заявлених позовних вимог, в яких
відповідач посилається на закони
України "Про виконавче провадження",
"Про заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" та
зазначає, що постанова державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 2
вересня 2014 року ВП № 44454621 про стягнення
з боржника виконавчого збору є
правомірною, оскільки Державне
підприємство зовнішньоекономічної
діяльності "Укрінтеренерго" не
виконало рішення Господарського суду
міста Києва у строк, наданий для його
добровільного виконання.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступних висновків.
2 вересня 2014 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак
Галиною Матвіївною винесено постанову
у виконавчому провадженні № 44454621 про
стягнення з Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" виконавчого збору в
розмірі 348 765 грн.
Вказана постанова прийнята за
результатами виконавчого провадження
з виконання наказу Господарського суду
міста Києва від 11 липня 2014 року № 910/2580/14
про стягнення з Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності "Укрінтеренерго" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" суму основного боргу
- 2 985 177,61 грн., пеню - 105 912,47 грн., 3% річних -
102 329,19 грн., інфляційні
нарахування - 14 811,62 грн., штраф - 208 962,43
грн. та 70 462,10 грн. судового
Відповідно до Закону України від 21.04.1999
№ 606-ХІV "Про виконавче провадження" (із
змінами та доповненнями, далі - Закон №
606) виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.
Частиною другою статті 2 Закону № 606
встановлено, що примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".
Згідно статті 25 Закону № 606 державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.
Відповідно до статті 27 Закону № 606 у
разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно частини першої статті 28 Закону
№ 606 у разі невиконання боржником
рішення майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача.

Згідно підпункту 3.7.1 пункту 3.7 розділу
ІІІ Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 2 квітня 2012 року №
512/5, постанова про стягнення
виконавчого збору виноситься при
першому надходженні виконавчого
документа державному виконавцю на
наступний день після завершення
строку, наданого боржнику для
самостійного виконання рішення. У
постанові про стягнення виконавчого
збору визначається розмір виконавчого
збору, що підлягає стягненню,
зазначений у частині першій статті 28
Закону. Примусове стягнення
виконавчого збору здійснюється
відповідно до вимог Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 26
серпня 2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві відкрито виконавче
провадження № 44454621 по примусовому
виконанню наказу Господарського суду
міста Києва від 11 липня 2014 року № 910/2580/14
про стягнення з Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності "Укрінтеренерго" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" суму основного боргу
- 2 985 177,61 грн., пеню - 105 912,47
грн., 3% річних - 102 329,19 грн., інфляційні
нарахування - 14 811,62 грн., штраф - 208 962,43
грн. та 70 462,10 грн. судового збору та
зобов'язано боржника виконати рішення
суду у строк до семи днів з моменту
винесення постанови.

Вказану постанову позивач отримав 1
вересня 2014 року, що підтверджується
відтиском штемпелю вхідної
кореспонденції Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності "Укрінтеренерго" на
супровідному листі відповідача до
постанови про відкриття виконавчого
провадження.

З урахуванням наведеного суд приймає
до уваги позицію позивача відносно
того, що останнім днем для
добровільного виконання рішення суду є
2 вересня 2014 року (сьомий день з моменту
винесення постанови).

Проте, 2 вересня 2014 року старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві винесено постанову у
виконавчому провадженні № 44454621 про
стягнення з Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" виконавчого збору в
розмірі 348 765 грн.

За таких обставин суд зазначає про
передчасність винесення державним
виконавцем постанови про стягнення з
боржника виконавчого збору.

При цьому, як вбачається з матеріалів
виконавчого провадження, 2 вересня 2014
року Державне підприємство
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" звернулося до відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві із заявою про зупинення
виконавчого провадження №
44454621 на строк участі Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності "Укрінтеренерго" у
процедурі погашення заборгованості
відповідно до Закону України "Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 8
вересня 2014 року зупинено виконавче
провадження № 44454621.

Згідно частини першої статті 39 Закону
№ 606 державний виконавець виносить
вмотивовану постанову про зупинення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених статтями 37 і 38 цього
Закону, яка затверджується начальником
або заступником начальника відділу,
якому підпорядкований державний
виконавець. Постанову про зупинення
виконавчого провадження з підстав,
передбачених пунктами 1 - 17 частини
першої статті 37 цього Закону, державний
виконавець виносить не пізніше
наступного робочого дня, коли йому
стало відомо про такі обставини, а з
підстави, передбаченої пунктом 18
частини першої статті 37 цього Закону, -
у день надіслання виконавчого
документа до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів. Копія
постанови надсилається сторонам у
триденний строк.

Частиною четвертою статті 606
встановлено, що протягом строку, на
який виконавче провадження зупинено,
виконавчі дії не провадяться.

З урахуванням наведеного суд приймає
до уваги доводи позивача відносно того,
що державний виконавець 3 вересня 2014
року зобов'язаний був винести
постанову про зупинення виконавчого
провадження № 44454621.

При цьому, суд зазначає, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору належать до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.
Виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, у разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
установленому Законом України "Про
виконавче провадження" порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у
пункті 6 постанові Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 № 3 "Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби".

Отже, з огляду на встановлені у суді
обставини суд зазначає про відсутність
підстав для застосування до позивача
санкції відповідальності майнового
характеру, що накладається на боржника
за невиконання рішення у строк,
встановлений для його самостійного
виконання.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог, тому позов визнається таким, що
підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа)..

Керуючись статтями 98, 160-163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
"Укрінтеренерго" задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати
постанову відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві від 2
вересня 2014 року ВП № 44454621 про стягнення
з боржника виконавчого збору.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності "Укрінтеренерго" судові
витрати у розмірі 487 (чотириста
вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленим статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів за правилами,
встановленими статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
М.А. Бояринцева