Справа № 2а-6529/10/1670
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/87853/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області

на постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 31.01.2011

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.11.2011

у справі № 2а-6529/10/1670 Полтавського
окружного адміністративного суду

за позовом Приватного підприємства (ПП)
«Гравіс»

до Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції (ОДПІ) у
Полтавській області

про скасування податкового
повідомлення -рішення та першої
податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 31.01.2011,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.11.2011,
позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкове
повідомлення-рішення від 30.11.2010 №
/0/4026 та першу податкову вимогу від
24.12.2010 № 1/1266/1084.

У касаційній скарзі Кременчуцька ОДПІ
у Полтавській області просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти касаційної скарги,
позивач просить залишити її без
задоволення як безпідставну.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для донарахування
позивачу податкових зобов`язань із
податку на прибуток та застосування
штрафних (фінансових) санкцій згідно з
податковим повідомленням-рішенням, з
приводу правомірності якого виник
спір, стали висновки контролюючого
органу, викладені в акті перевірки від
18.11.2010 № 6155/23-209/24558913, про порушення
підприємством норм пункту 5.9 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (Закон № 334/94-ВР)
внаслідок заниження приросту
балансової вартості запасів, а саме:
паливно-мастильних матеріалів, які
були придбані підприємством та не
реалізовані, що призвело до заниження
суми валового доходу, а відтак і
податку на прибуток.

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 30.11.2010 №
/0/4026 про визначення ПП «Гравіс»
податкового зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму 186609,00 грн., у
т.ч. основний платіж - 124406,00 грн. та 62203,00
грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до пункту 5.9 статті 5 Закону
№ 334/94-ВР платник податку веде
податковий облік приросту (убутку)
балансової вартості товарів (крім тих,
що підлягають амортизації, та цінних
паперів), сировини, матеріалів,
комплектуючих виробів,
напівфабрикатів, малоцінних предметів
(далі - запасів) на складах, у
незавершеному виробництві та залишках
готової продукції, витрати на
придбання та поліпшення (перетворення,
зберігання) яких включаються до складу
валових витрат згідно з цим Законом (за
винятком тих, що отримані безкоштовно).

Вартість запасів оплачених, але не
отриманих (не оприбуткованих)
платником податку - покупцем, до
приросту запасів не включається.

Вартість запасів оплачених, але не
відвантажених (не знятих з обліку)
платником податку - продавцем, до
убутку запасів не включається.

У разі коли балансова вартість таких
запасів на кінець звітного періоду
перевищує їх балансову вартість на
початок того ж звітного періоду,
різниця включається до складу валових
доходів платника податку у такому
звітному періоді.

У разі коли балансова вартість таких
запасів на кінець звітного періоду є
меншою за їх балансову вартість на
початок того ж звітного періоду,
різниця включається до складу валових
витрат платника податку у такому
звітному періоді.

Згідно з пунктом 4 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 9 «Запаси»,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 20.10.1999 № 246, під
запасами розуміються активи, які
утримуються для подальшого продажу за
умов звичайної господарської
діяльності; перебувають у процесі
виробництва з метою подальшого продажу
продукту виробництва; утримуються для
споживання під час виробництва
продукції, виконання робіт та надання
послуг, а також управління
підприємством.

У судовому процесі встановлено, що
паливно-мастильні матеріали (дизельне
паливо, бензин, олива) ПП «Гравіс» було
придбано 24.12.2007, 25.12.2007, 23.01.2008, 20.02.2008,
18.11.2008, 04.11.2009, 10.12.2009, 18.12.2009, 02.03.2010, 19.03.2010,
21.04.2010, 17.05.2010, 25.05.2010, 15.06.2010 та в ці ж дні
реалізовано іншим суб'єктам
підприємницької діяльності, а саме:
СТОВ «Агрофірма Оржицька»,
«Кременчуцьке АТП-15307», ХК «АвтоКрАЗ»,
СТОВ «Лукім'я» за договорами поставки
(а.с. 192-196,198-200, т. 1). Факт виконання
господарських операцій з поставки
позивачем паливно-мастильних
матеріалів підтверджено наявними в
матеріалах справи копіями податкових
накладних. Оцінка приєднаних до справи
доказів судами попередніх інстанцій
відповідає правилам ст.86 КАС України.

В судовому процесі податковим органом
не спростовано того факту, що позивач
не виготовляє нафтопродукти, не має
власних складів, а є лише посередником
на ринку торгівлі нафтопродуктами, а
отже не міг вести податковий облік
приросту балансової вартості товарів
на складах, у незавершеному
виробництві та у залишках готової
продукції.

З огляду на викладене висновок судів
першої та апеляційної інстанцій, що
оспорюванні позивачем податкове
повідомлення-рішення та перша
податкова вимога, як такі, що прийняті
із порушенням законодавства, чинного
на час виникнення правовідносин, з
приводу прав і обов'язків в якому виник
спір, підлягають скасуванню,
відповідає встановленим у справі
обставинам та правильному
застосуванню норм матеріального права.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильність цього
висновку.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 31.01.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.11.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін В.П. Юрченко