Справа № 823/1448/14
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 823/1448/14
інстанції: Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів - Ісаєнко Ю.А. та Оксененка О.М.,

при секретарі - Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в приміщенні суду,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
соціального захисту населення
Соснівського району Департаменту
соціальної політики Черкаської
міської ради про зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2)
звернулася до суду з позовом до
управління соціального захисту
населення Соснівського району
Департаменту соціальної політики
Черкаської міської ради (далі -
відповідач) про зобов'язання комісії
виконавчого комітету Черкаської
міської ради для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника війни відповідно до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
розглянути справу за зверненням
позивача про встановлення їй статусу
учасника війни відповідного до
зазначеного Закону; зобов'язання
комісії виконавчого комітету
Черкаської міської ради для розгляду
питань, пов'язаних із встановленням
статусу учасника війни відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
прийняти рішення, яким встановити
позивачу статус учасника Великої
Вітчизняної війни.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції, у
зв'язку із порушенням судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права та прийняти нову,
якою позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, у зв'язку із чим, колегія суддів,
на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196
КАС України розглядає справу за їх
відсутності без фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанова суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції
та свідчать матеріали справи, ОСОБА_2
неодноразово зверталася до управління
соціального захисту населення
Соснівського району Департаменту
соціальної політики Черкаської
міської ради із заявами щодо надання
статусу учасника війни відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон
№ 3551-XII).

Рішенням Комісії для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника війни відповідно до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" (далі
по тексту - Комісія) від 08.05.2014 № 1
відмовлено позивачу у встановленні
статусу учасника війни за роботу в роки
війни відповідно до пункту 2 статті 9
Закону № 3551-XII та згідно пункту 8
Типового положення про комісії для
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника війни
відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Не погоджуючись з таким рішенням,
позивач звернулася з даним позовом до
суду.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з правомірності
рішення Комісії, оскільки будь-які
документи, що підтверджують факт
роботи позивача в роки війни, а також
покази свідків, які б підтверджували
такі факти, у відповідача були
відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Питання, пов'язані із встановленням
статусу учасника війни вирішуються
відповідно до положень постанови
Кабінету Міністрів України від 26
квітня 1996 року № 458 "Про комісії для
розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника війни"
та відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 ст. 9
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» особам, які народилися до 31
грудня 1932 року включно і з поважних
причин не мають можливості подати
документи, що підтверджують факт
роботи в період війни, статус учасника
війни може бути встановлено за
поданням відповідних комісій у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Порядок діяльності комісій щодо
встановлення статусу учасника війни
регламентується Типовим положенням
про комісії для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника війни відповідно до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту".

Згідно пункту 8 Типового положення про
комісії для розгляду питань, пов'язаних
із встановленням статусу учасника
війни відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 30
травня 1996 року № 79 (у редакції наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України від 06 серпня 2003 року №
218), зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 04 червня 1996 року за №
264/1289, у разі відсутності документів та
інших доказів у зв'язку з воєнними
діями, стихійним лихом, пожежами,
аваріями, катастрофами або іншими
надзвичайними ситуаціями, визначеними
в Орієнтовному переліку поважних
причин, що враховуються при
відсутності необхідних документів
заявника, наведеному в додатку 3, факт
роботи в період війни підтверджується
показаннями не менше двох свідків.

Також, абзацом 1 пункту 15 вказаного
Типового положення передбачено, що
статус учасника війни особам,
визначеним у пункті 2 статті 9 Закону,
які в період Великої Вітчизняної війни
та війни з імперіалістичною Японією 1941
- 1945 років працювали в тилу в
індивідуальних сільських
господарствах, установлюється на
підставі посвідчень, актів, довідок
заготівельних організацій, управлінь
сільського господарства, органів
місцевої влади, уповноважених
державних органів та громадських
організацій; даних погосподарських
книг, довідок, виданих архівами та
іншими органами, а також рішень зборів
селян та показань свідків.

Як свідчать матеріали справи,
відповідачем направлялися запити до
районного архіву м. Енгельса
Саратовської області, сільської ради
села Тарликівка Енгельського району
Саратовської області, районної ради
села Бутурлинівка Воронежської
області щодо документального
підтвердження роботи позивача у період
війни.

Також, згідно рішення від 04.05.2007 № 88/2
комісією для розгляду питань,
пов'язаних із встановленням статусу
учасника війни відповідно до Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту",
направлені запити до управління
соціального захисту населення
Енгельського району, Саратовської
області з проханням надати допомогу у
розшуку та опитуванні двох свідків, які
б могли підтвердити сумісну роботу
разом з позивачем в роки війни в селі
Тарликівка в період Великої
Вітчизняної війни та війни з
імперіалістичною Японією 1941 - 1945 років.

Згідно рішення від 16.05.2008 № 106/3 комісією
для розгляду питань, пов'язаних із
встановленням статусу учасника війни
відповідно до Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", рекомендовано
позивачу звернутися до судових органів
для встановлення факту роботи в роки
війни в судовому порядку.

Зі змісту отриманих відповідей немає
жодного підтвердження факту роботи в
роки війни ОСОБА_2 Окрім того, свідки,
які б знали позивача по спільній з нею
роботі на одному підприємстві,
установі, організації (у тому числі
колгоспі) також відсутні.

Таким чином, є вірними висновки суду
першої інстанції, що відповідачем
виконані вимоги Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", постанови
Кабінету Міністрів України від 26
квітня 1996 року № 458 та Типового
положення про комісії для розгляду
питань, пов'язаних із встановленням
статусу учасника війни відповідно до
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту".

З огляду на наведене, оскільки станом
на 08 травня 2014 року відсутні будь-які
документи на підтвердження факту
роботи позивача в роки війни, а також
покази свідків щодо зазначених
обставин, колегія суддів підтримує
висновок суду першої інстанції, що
відповідачем прийняте правомірне
рішення про відмову позивачу у
встановленні статусу учасника війни за
роботу в роки війни.

Будь-яких інших доказів на
спростування висновків суду першої
інстанції позивачем не надано.

За таких обставин, оскільки доводи
апеляційної скарги спростовуються
висновками суду першої інстанції та
матеріалами справи, а суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та постановив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
судова колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Черкаського
окружного адміністративного суду від 17
червня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Федотов І.В.

Судді:
Ісаєнко Ю.А.

Оксененко О.М.