Справа № 813/5767/14
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/5767/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі колегії:
головуючого судді Лейко-Журомської
судді Хоми О.П.,
судді Кухар Н.А.,
секретар судового засідання
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника відповідача Барнича Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної
реєстраційної служби України,
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Гуляєва Олексія
Олександровича, третьої особи
реєстраційної служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області про визнання
незаконним та скасування рішення,-
Позивач звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної реєстраційної
служби України, державного реєстратора
прав на нерухоме майно Гуляєва Олексія
Олександровича, третьої особи
реєстраційної служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області про визнання
незаконним та скасування рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Гуляєва Олексія
Олександровича №10534822 від 31.01.2014
року про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зобов'язання Державної реєстраційної
служби України повторно розглянути
заяву, прийняту 30.01.2014 року за
реєстраційним № 5220275 про державну
реєстрацію права власності на житловий
будинок, що розташований: АДРЕСА_1 за
суб'єктом - ОСОБА_1 (податковий номер
Від Державної реєстраційної служби
України надійшло заперечення у якому
зазначено, що у спірних
правовідносинах відсутнє будь-яке
рішення Укрдержреєстру, а отже щодо
Укрдержреєстру відсутній предмет
спору. Оскільки рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або про
відмову у їх реєстрації приймається
державним реєстратором, який є
самостійним суб'єктом владних
повноважень, то їх рішення, дії або
бездіяльність можуть бути оскаржені до
суду. У додаткових запереченнях
зазначено, що положеннями чинного
законодавства України у сфері
державної реєстрації прав на нерухоме
майно у разі прийняття державним
реєстратором рішення про відмову у
державній реєстрації прав на нерухоме
майно, у зв'язку з заявочним принципом
проведення державної реєстрації прав,
не передбачено можливості повторного
розгляду заяви відносно якої державним
реєстратором було прийнято рішення про
відмову.

За клопотанням позивача позовну заяву
ОСОБА_1 до Державної реєстраційної
служби України, державного реєстратора
прав на нерухоме майно Гуляєва Олексія
Олександровича, третьої особи
реєстраційної служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області в частині позовних
вимог про зобов'язання Державної
реєстраційної служби України повторно
розглянути заяву, прийняту 30.01.2014 року
за реєстраційним №5220275 про
державну реєстрацію права власності на
житловий будинок, розташований:
АДРЕСА_1 за суб'єктом - ОСОБА_1
(податковий номер НОМЕР_1) залишено без
розгляду.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовну вимогу про
визнання незаконним та скасування
рішення державного реєстратора
підтримали. Пояснили, що позивач
неодноразово звертався до
реєстраційної служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області з заявою про
державну реєстрацію права на
будинковолодіння, право власності на
яке за ним визнано рішенням
Стрийського міськорайонного суду
Львівської області. Однак, 31 січня 2014
року державний реєстратор Гуляєв
Олексій Олександрович відмовив у
державній реєстрації права власності з
тих підстав, що рішення суду не містить
інформації щодо характеристики об'єкту
нерухомості, а згідно з даними реєстру
зареєстроване право власності за
особою, яке не є спадкодавцем та
рішенням суду це право не скасоване.
Вважають таку відмову безпідставною,
оскільки рішення суду набрало законної
сили та має бути виконане шляхом
державної реєстрації права власності
за позивачем на житловий будинок.

В судовому засіданні представник
Державної реєстраційної служби
України подані заперечення підтримав.

Відповідач - державний реєстратор прав
на нерухоме майно Гуляєв Олексій
Олександрович в судове засідання не
з'явився, явку повноважного
представника не забезпечив, належним
чином повідомлений про розгляд справи,
письмових заперечень не подав.

Третя особа в судове засідання не
з'явилася, належним чином повідомлена
про дату та місце розгляду справи,
подала клопотання про розгляд справи
без участі представника.

Відповідно до статей 71 та 128 КАС України
розгляд справи завершувався без участі
відповідача 2 та третьої особи за
наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору по суті,
суд встановив наступні обставини та
надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 20 вересня 2013 року рішенням
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області за ОСОБА_1 визнано
право власності на земельну ділянку
площею 2,88 га у межах згідно з планом,
розташовану на території Братківської
сільської ради Стрийського району
Львівської області, а також на
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом.

01 листопада 2013 року позивач звернувся
до реєстраційної служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції із
заявою про державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, а саме
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1.

28 листопада 2013 року рішенням
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Березуцького Є.Ю.
відмовлено у державній реєстрації прав
та їх обтяжень з підстави, що відсутні
відомості про набуття рішенням суду
законної сили.

Позивач повторно звернувся до
реєстраційної служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції із
заявою про державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, а саме
будинковолодіння, що знаходиться по
АДРЕСА_1, додав копію рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області, яке містило
відмітку про набрання цим рішенням
законної сили.

31 січня 2014 державним реєстратором прав
на нерухоме майно Гуляєвим О.О.,
керуючись статтею 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»,
пунктами 16 та 23 Порядку реєстрації прав
на нерухоме майно та їх обтяжень ,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року,
прийнято рішення про відмову у
державні й реєстрації прав.

У рішенні зазначено, що документи,
подані для проведення державної
реєстрації не відповідають вимогам або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документах, що їх посвідчують. Вказано,
що рішення суду не містить інформації
щодо характеристики об'єкту
нерухомості - площа (загальна, житлова),
а згідно даних реєстру зареєстроване
право власності за особою, яка на є
спадкодавцем та рішенням суду це право
власності не скасоване.

Не погодившись з вказаним рішенням
державного реєстратора позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав.

При прийнятті рішення суд виходить з
наступного.

Відповідно до статті 182 Цивільного
кодексу України право власності та
інші речові права на нерухомі речі,
обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації. Державна
реєстрація прав на нерухомість і
правочинів щодо нерухомості є
публічною, здійснюється відповідним
органом, який зобов'язаний надавати
інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом. Відмова у
державній реєстрації права на
нерухомість або правочинів щодо
нерухомості, ухилення від реєстрації,
відмова від надання інформації про
реєстрацію можуть бути оскаржені до
суду. Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Пунктом 1 статті 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року № 1952-IV встановлено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно -
єдина державна інформаційна система,
що містить відомості про права на
нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав,
нерухоме майно - земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких неможливе
без їх знецінення та зміни призначення.

Відповідно до частини 2 статті 9 цього
Закону державний реєстратор, зокрема,
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, приймає
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав та
їх обтяжень проводиться в такому
порядку: 1) прийняття і перевірка
документів, що подаються для державної
реєстрації прав та їх обтяжень,
реєстрація заяви; 2) встановлення факту
відсутності підстав для відмови в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, зупинення розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та/або їх
обтяжень; 3) прийняття рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, відмову в ній або зупинення
державної реєстрації; 4) внесення
записів до Державного реєстру прав; 5)
видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі: 1)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом; 2) свідоцтв про
право власності на нерухоме майно,
виданих відповідно до вимог цього
Закону; 3) свідоцтв про право власності,
виданих органами приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді; 4) державних актів на право
власності або постійного користування
на земельну ділянку у випадках,
встановлених законом; 5) рішень судів,
що набрали законної сили; 6) інших
документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Частиною 1 статті 24 цього Закону
передбачено, що державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене
право, обтяження не підлягає державній
реєстрації відповідно до цього Закону;
2) об'єкт нерухомого майна розміщений на
території іншого органу державної
реєстрації прав; 3) із заявою про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим правонабувачем; 5-2) заяву
про державну реєстрацію речових прав,
похідних від права власності, подано за
відсутності державної реєстрації
права власності, крім випадків,
установлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; 5-3) під час подання заяви
про державну реєстрацію права
власності на підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), що
виникло на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Вказаний перелік є вичерпним, відмова у
державній реєстрації прав з підстав, не
передбачених цим Законом, заборонена.

Так, пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» передбачено, що у випадку
коли подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують
реєстратор не наділений
повноваженнями здійснювати реєстрацію
права або його припинення.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» відмова в державній
реєстрації прав та їх обтяжень з
підстав, зазначених у пунктах 4, 5-2 - 5-6
частини першої цієї статті, не
позбавляє заявника права повторно
звернутися із заявою за умови усунення
перешкод для державної реєстрації прав
та їх обтяжень.

Враховуючи зазначені вище положення
підстава для відмови в реєстрації, яка
передбачена пунктом 4 частини 1 статті 24
цього Закону є такою, що підлягає
усуненню.

На підставі пункту 26 постанови
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року №703 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» для проведення
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно з пунктом 23 цієї постанови
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав та їх обтяжень виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені у Законі України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

У спірному рішенні реєстратор вказав,
що рішення суду не містить інформації
щодо характеристики об'єкту
нерухомості - площа (загальна, житлова),
а згідно даних реєстру зареєстроване
право власності з особою, яка не є
спадкодавцем та рішенням суду це право
не скасоване

В даному випадку рішення Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 20 вересня 2013 року, яким за
ОСОБА_1 визнано право власності на
земельну ділянку площею 2,88 га у межах
згідно з планом, розташовану на
території Братківської сільської ради
Стрийського району Львівської області,
а також на будинковолодіння, що
знаходиться по АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за законом є
правовстановлюючим документом, який
підтверджує перехід права власності на
нерухоме майно.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Отже обставини, які зазначив
реєстратор у своєму рішенні не
підпадають під визначення підстави,
передбаченої пунктом 4 частини 1 статті
24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Пунктом 13 постанови Кабінету Міністрів
України від 22.06.2011 року №703 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» зазначено, що у разі подання
не в повному обсязі документів,
необхідних для проведення державної
реєстрації прав, державний реєстратор
приймає рішення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію, яке
містить рекомендації щодо усунення
обставин, що були підставою для його
прийняття. Якщо заявник не усунув
протягом п'яти робочих днів після
отримання рішення про зупинення
розгляду заяви про державну реєстрацію
обставини, що були підставою для його
прийняття, державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Як вбачається з матеріалів справи, у
технічному паспорті від 07 березня 2013
року на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1, замовником
якого є ОСОБА_1, міститься інформація
щодо характеристики об'єкта
нерухомості, в тому числі щодо площі
(загальна, житлова).

Отже, якщо б державному реєстратору для
реєстрації права необхідні були
характеристики об'єкта нерухомості
(загальна, житлова), то відповідно до
наведених вище положень він міг
прийняти рішення про зупинення
розгляду заяви про державну
реєстрацію.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
та частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд відповідно
до ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач - державний реєстратор, як
суб'єкт владних повноважень,
відповідно до вимог статті 71 КАС
України, не довів правомірність
прийнятого ним рішення.

Суд при вирішенні спору враховує
приписи статті 2 КАС України,
відповідно до якої у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано,
добросовісно, розсудливо та
безсторонньо, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення.

Оскаржуване рішення не відповідає
зазначеним у статті 2 КАС України
вимогам.

Згідно зі статтею 162 КАС України суд
вправі постановою визнати
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень чи окремі його положення,
дії чи бездіяльність і скасувати або
визнати нечинним рішення чи окремі
його положення.

Сукупність вищенаведених встановлених
обставин справи дає суду підстави
визнати позовні вимоги обґрунтованими,
доведеними матеріалами справи, і
такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 94 КАС України слід
стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 73,08 грн. судового
збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 128, 159-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Гуляєва
Олексія Олександровича № 10534822 від
31.01.2014 року про відмову в державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 73,08 грн. (сімдесят три
гривні 08 коп. ) судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не
встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 23
жовтня 2014 року

Головуючий суддя
М.В. Лейко-Журомська

Суддя
О.П. Хома

Суддя
Н.А. Кухар