Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/56713/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло О.М.Судді:
Бившева Л.І. Пилипчук
Н.Г.розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційні скарги
Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва Державної
податкової служби та Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі м.Києва Державної податкової
служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.03.2012 р.

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012 р.

у справі №2а-783/12/2670

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Київмлин»

до Державної податкової інспекції у
Подільському районі м. Києва

та Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва,

за участю Прокурора Подільського
районі м. Києва,

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Київмлин» (далі-позивач) звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Подільському районі м.
Києва та Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі м.
Києва (далі-відповідачі) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.03.2012 р., залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012 р.,
адміністративний позов задоволено
частково: визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення: від 27.07.2011 р.
№, від 14.10.2011 р. №, від 13.10.2011
р. №. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаними судовими
рішеннями, відповідачі звернулись до
Вищого адміністративного суду України
із касаційними скаргами, у яких з
підстав порушення судами норм
матеріального права просять скасувати
вказані судові рішення та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Позивач надіслав на адресу суду
касаційної інстанції письмові
заперечення на касаційні скарги
відповідачів, за змістом яких просить
залишити касаційні скарги без
задоволення, а рішення судів
попередніх інстанцій - без змін.

Відповідно до ч.1 ст.220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено наступні фактичні
обставини у справі.

Представниками податкового органу у
Подільському районі м. Києва було
проведено виїзну планову перевірку
позивача за період з 01.04.2008 р. по 31.03.2011
р., про що складено акт перевірки від
30.06.2011 р. № 180/23-304/30523267.

У ході проведеної перевірки
контролюючим органом було встановлено
порушення позивачем вимог п. 6.2. р. VІ, п.
6.3. р. VІ Положення «Про збір на право
використання символіки м. Києва»,
затвердженого рішенням КМР № 149/3240, що
полягали у заниженні збору за
використання місцевої символіки на
загальну суму 779 399,00 грн. за період з 2
кварталу 2008 року по 4 квартал 2010 року, а
також неподання податкової звітності
із даного збору.

На підставі зазначено висновку акту
перевірки було прийнято податкове
повідомлення - рішення від 27.07.2011 р.
№, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання за платежем «збір
за право використання місцевої
символіки» у розмірі 779 399,00 грн. за
основним платежем та 196 720,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

Крім того, під час перевірки податковим
органом було встановлено порушення ст.
5, 7 Закону України «Про плату за землю»,
п. 51. Рішення КМР від 17.01.2008 р. № 3/447, п. 43
рішення КМР від 06.03.2009 р. № 124/1179, п. 38
Рішення КМР від 14.05.2010 р. № 793/4231, у
результаті чого занижено земельний
податок на 1 685 664,37 грн.

На підставі зазначених висновків акту
перевірки прийнято податкове
повідомлення-рішення від 27.07.2011 р. №
, яким позивачу збільшено грошове
зобов'язання за платежем «земельний
податок з юридичних осіб» у розмірі 1 685
664,37 грн. за основним платежем та 421 416,09
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Зазначене рішення оскаржено позивачем
в адміністративному порядку. Як
визначено у рішенні ДПА у м. Києві від
06.10.2010 р. № 9934/10/25-214 згідно із ст. 17
Закону України «Про плату за землю»
податкове зобов'язання сплачується за
місцезнаходженням земельної ділянки, а
отже відносно земельної ділянки у
Голосіївському районі м. Києва
нарахування податку у розмірі 241 494,61
грн. та штрафних санкцій у розмірі 60 373,65
грн. ДПІ у Подільському районі м. Києва
не відповідає вимогам законодавства.

Виходячи з зазначеного податкове
повідомлення-рішення від 27.07.2011 р.
№ скасовано у наведеній частині,
а в іншій залишено без змін.

На підставі зазначеного рішення ДПІ у
Подільському районі м. Києва прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 14.10.2011 р.
№, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання за платежем
«земельний податок з юридичних осіб» у
розмірі на 1 444 169,76 грн. за основним
платежем та 361 042,44 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями; а ДПІ у
Голосіївському районі м. Києва
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.10.2011 р.
№, яким позивачу збільшено
грошове зобов'язання за платежем
«земельний податок з юридичних осіб» у
розмірі 241 494,61 грн. та 60 391,25 грн. за
штрафними (фінансовими санкціями).

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційних скаргах,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню з
огляду на наступне.

Вирішуючи спір у частині визначення
позивачу податкового зобов'язання зі
збору за право використання місцевої
символіки, яке мотивоване
використанням позивачем у власній
назві символіку м. Києва, а саме: назву
«Київ» в господарських цілях, суди
попередніх інстанцій встановили
наступне.

Так, відповідно до п. 9 ч.2 другої ст. 15
Закону України «Про систему
оподаткування» до місцевих зборів
(обов'язкових платежів), зокрема,
належить збір за право використання
місцевої символіки.

Згідно зі ст. 18 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про місцеві податки
і збори» органам місцевого
самоврядування було надано право
самостійно встановлювати і визначати
порядок сплати місцевих податків і
зборів відповідно до переліку і в межах
установлених граничних розмірів
ставок.

Статтею 12 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про місцеві податки і збори»
передбачено, що збір за право на
використання місцевої символіки
справляється з юридичних осіб і
громадян, які використовують цю
символіку з комерційною метою. Дозвіл
на використання місцевої символіки
(герба міста або іншого населеного
пункту, назви чи зображення
архітектурних, історичних пам'яток)
видається відповідними органами
місцевого самоврядування. Граничний
розмір збору за право на використання
місцевої символіки не повинен
перевищувати з юридичних осіб - 0,1
відсотка вартості виробленої
продукції, виконаних робіт, наданих
послуг з використанням місцевої
символіки, з громадян, що займаються
підприємницькою діяльністю, - п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про столицю України - місто-герой
Київ» територіальна громада міста
Києва має герб, прапор та іншу
символіку. Райони в місті можуть мати
власну символіку. Зміст, опис, порядок
використання символіки визначаються
Положенням про символіку, яке
затверджується, відповідно, Київською
міською радою та районними в місті
радами.

Рішенням Київської міської ради від
09.03.2006 р. № 149/3240 «Про внесення змін та
доповнень до рішення Київської міської
ради народних депутатів від 15.02.1994 р. № 7
«Про введення збору за право на
використання символіки міста Києва»
затверджено Положення про збір за
право на використання символіки міста
Києва (далі - Положення).

Згідно з п. 1.2 вказаного Положення до
місцевої символіки відносяться назви і
зображення об'єктів та історичних
пам'яток міста згідно з затвердженим
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 15 січня 1996
року № 39 Переліком назв об'єктів та
історичних пам'яток, що відносяться до
місцевої символіки, використання яких
юридичними особами і громадянами у
комерційних цілях підлягає сплаті
збору у встановленому порядку (далі -
Перелік). Це: герб м. Києва; прапор м.
Києва; назви (похідні від назв)
історичних пам'яток міста згідно з
Переліком, які використовуються в
найменуваннях підприємств або окремих
видах продукції (крім найменувань, які
слугують для визначення
місцезнаходження); зображення об'єктів
історичних пам'яток міста згідно з
Переліком, які використовуються при
виготовленні друкованої (за винятком
бланків ділових паперів), сувенірної,
рекламної продукції тощо. За пунктом 76
Переліку назва «Київ» віднесена до
назв, використання яких юридичними
особами і громадянами у комерційних
цілях підлягає сплаті збору в
установленому порядку.

Виходячи з аналізу наведених норм,
умовою для справляння збору за право на
використання місцевої символіки є
використання такої символіки
платником збору з комерційною метою
(для вироблення продукції (робіт,
послуг)

Однак у розглядуваному випадку, як
вбачається зі встановлених судами
обставин справи, позивач використовує
у своєму найменуванні слово «Київ» не з
комерційною метою, використання слова
«Київ» в назві підприємства вказує на
його місцезнаходження за
територіальною ознакою, а саме на те, що
місцем розташування позивача є місто
Київ, що, у свою чергу, дає підстави
погодитись із висновком судів, що
позивач не є платником збору за право
на використання символіки міста Києва.

А відтак, податкове
повідомлення-рішення від 27.07.2011 р. №
підлягало скасуванню.

Як свідчать матеріали справи, між
сторонами також виник спір щодо
правомірності застосування позивачем
пільг із сплати земельного податку.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України
«Про плату за землю» використання
землі в Україні є платним. Плата за
землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом.

Згідно з ст. 5 цього Закону об'єктом
плати за землю є земельна ділянка, а
також земельна частка (пай), яка
перебуває у власності або
користуванні, у тому числі на умовах
оренди. Суб'єктом плати за землю
(платником) є власник земельної
ділянки, земельної частки (паю) і
землекористувач, у тому числі орендар.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
плату за землю» Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, обласні,
міські, селищні та сільські ради можуть
встановлювати пільги щодо плати за
землю: часткове звільнення на певний
строк, зменшення суми земельного
податку лише за рахунок коштів, що
зараховуються на спеціальні бюджетні
рахунки відповідних бюджетів. Якщо
підприємства, установи та організації,
що користуються пільгами щодо
земельного податку, мають у
підпорядкуванні госпрозрахункові
підприємства або здають у тимчасове
користування (оренду) земельні ділянки,
окремі будівлі або їх частини, податок
за земельні ділянки, зайняті цими
госпрозрахунковими підприємствами або
будівлями (їх частинами), переданими в
тимчасове користування, сплачується у
встановлених розмірах на загальних
підставах.

Згідно з п. 51 Рішення Київської міської
ради від 17.01.2008 р. № 3/4475 «Про бюджет
міста Києва на 2008 рік», з метою
оздоровлення фінансового стану
комунальних підприємств та
підприємств, які виконують роботи із
життєзабезпечення міста Києва, надано
пільги по сплаті земельного податку в
2008 році, за винятком площ будівель та
споруд, що здаються в оренду іншим
організаціям (додаток 13). Відповідно до
додатку № 13 до цього рішення позивача
включено до переліку підприємств і
організацій, яким надаються пільги по
сплаті земельного податку на 2008 рік у
розмірі 99%.

Пунктом 43 Рішення Київської міської
ради від 06.03.2009 р. № 124/1179 «Про бюджет
міста Києва на 2009 рік» визначено, що з
метою оздоровлення фінансового стану
комунальних підприємств та
підприємств, які виконують роботи із
життєзабезпечення міста Києва, надані
пільги по сплаті земельного податку в
2009 році, за винятком площ будівель та
споруд, що здаються в оренду іншим
організаціям. Відповідно до додатку №
14 до цього рішення позивача включено до
переліку підприємств і організацій,
яким надаються пільги по сплаті
земельного податку на 2009 рік у розмірі
99%.

Аналогічні приписи містить і п. 38
Рішення Київської міської ради від
14.05.2010 р. №793/4231 «Про бюджет міста Києва
на 2010 рік», а саме встановлює, що з метою
оздоровлення фінансового стану
комунальних підприємств та
підприємств, які виконують роботи із
життєзабезпечення міста Києва, надано
пільги по сплаті земельного податку в
2010 році, за винятком площ будівель та
споруд, що здаються в оренду іншим
організаціям (додаток 13). Згідно із
додатком № 13 до цього рішення позивачу
надано пільги у розмірі 99% відносно
земельних ділянок за адресами: вул.
Спаська, 36; вул. Набережно-Хрещатицька,
10; вул. Межигірська, 83; вул.
Костянтинівська, 64; вул. Оболонська, 12;
вул.Набережно-Печерська, 31.

Разом із тим, відповідач в акті
перевірки зазначає, що у відповідності
до Протоколу №53 засідання Наглядової
Ради позивача від 31.10.2008 р. вирішено
передати в якості внеску до статутного
капіталу ТОВ «Слав'янські хліби»
рухоме майно, яке належить на праві
власності позивачу та знаходиться за
адресами: вул. Межигірська, 83; вул.
Набережно-Хрещатицька, 10;
вул.Набережно-Печерська, 31 та вул.
Спаська, 36.

Перевіркою також встановлено, що в
подальшому дані майнові комплекси
передано позивачу за договорами
суборенди від ТОВ «Озіак», про що
укладено договори суборенди, в яких ТОВ
«Озіак» виступає як Орендар, а позивач
як Суборендар.

За наведених обставин, контролюючий
орган вважає, що пільгові умови зі
сплати земельного податку згідно
Рішень Київської міської ради від
17.01.2008 р. № 3/4475, від 06.03.2009 р. № 124/1179 та
від 14.05.2010 р. №793/4231, а саме у частині, яка
передбачає виняток для площ будівель
та споруд, що здаються в оренду іншим
організаціям, позивачем було порушено,
оскільки спірні будівлі, споруди,
відносно яких ставить питання
відповідач, здавались в оренду та
суборенду.

З урахуванням наведених доводів
відповідача, а також виходячи із
сукупності відомостей, які містяться у
залучених до справи матеріалах, судами
було встановлено, що фактично позивач
залишався землекористувачем відносно
згаданих земельних ділянок та
безперервно залишався кінцевим
фактичним користувачем майна (будівель
і споруд), яке у т.ч. було передано до
статутного фонду «ТОВ «Слов'янські
хліби», та яке знаходилось на цих
земельних ділянках.

Натомість, відповідачем доказів
подальшої передачі позивачем вказаних
майнових комплексів (після отримання
на умовах управління майном та
суборенди) іншим особам під час
розгляду справи не надано, як не було
встановлено таких обставин судами.

За наведених обставин суд касаційної
інстанції вбачає достатні підстави
погодитись із висновками судів
попередніх інстанцій про
недоведеність законності та
обґрунтованості оскаржуваних рішень, а
саме податкових повідомлень-рішень від
14.10.2011 р. № та від 13.10.2011 р. № у
зв'язку із чим позов в цій частині також
підлягає задоволенню.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
заявлених касаційних скарг порушень
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено.
Правова оцінка обставин у справі дана
правильно, а тому касаційні скарги слід
відхилити, а оскаржувані судові
рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210 - 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційні скарги Державної
податкової інспекції у Подільському
районі м. Києва Державної податкової
служби та Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
м.Києва Державної податкової служби
залишити без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
29.03.2012 р. та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.08.2012 р. у справі №2а-783/12/2670
залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
СуддіБившева Л.І. Пилипчук Н.Г.