Справа № 2а-5767/10/2570
Суддя: Пилипчук Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/24364/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого судді Пилипчук Н.Г.

суддів Маринчак Н.Є.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Чернігівської області Державної
податкової служби

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11.01.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.04.2011

у справі № 2а-5767/10/2570

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Прилуцький завод
протипожежного і спеціального
машинобудування «Пожспецмаш»

до Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Чернігівської
області Державної податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11.01.2011,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 07.04.2011, позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення-рішення
Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Чернігівської
області від 01.10.2010 № /0/1501 та від
29.10.2010 № /1/1601 в частині зменшення
бюджетного відшкодування в сумі 124435,81
грн., від 01.11.2010 № /0/1608 в частині
зменшення бюджетного відшкодування в
сумі 116766 грн. та від 01.11.2010 № /0/1609
про визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 555980,17 грн.

Прилуцька ОДПІ подала касаційну
скаргу, в якій просить скасувати
вказані судові рішення та ухвалити
нове судове рішення про відмову в
задоволенні позову. Посилається на
порушення судами норм матеріального
права: п. 1.7 ст. 1, п.п. 7.2.3 та п.п. 7.2.4 п. 7.2,
п.п. 7.7.1 та п.п. 7.7.2 п. 7.7, п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

ТОВ «Прилуцький завод протипожежного і
спеціального машинобудування
«Пожспецмаш» у письмових запереченнях
на касаційну скаргу просить скаргу
залишити без задоволення, а
оскаржувані судові рішення - без змін.

Відповідно до статті 55 Кодексу
адміністративного судочинства України
судом касаційної інстанції здійснено
заміну відповідача у справі -
Прилуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Чернігівської
області її правонаступником -
Прилуцькою об'єднаною державною
податковою інспекцією Чернігівської
області Державної податкової служби.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено такі обставини.

Підставою для зменшення позивачеві за
податковими повідомленнями-рішеннями
від 01.10.2010 № /0/1501 та від 29.10.2010 №
/1/1601 бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за червень
2010 року в сумі 368644,23 грн. слугували
висновки позапланової виїзної
перевірки, викладені в акті від 20.09.2010 №
913/23-36264544, про порушення вимог п. 1.7 ст. 1,
п.п. 7.2.3 та п.п. 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР.

Підставою для зменшення позивачеві
бюджетного відшкодування за липень 2010
року в сумі 378197 грн. за податковим
повідомленням-рішенням від 01.11.2010 №
/0/1608 та визначення податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 555980,17 грн. за податковим
повідомленням-рішенням від 01.11.2010 №
/0/1609 слугували висновки
позапланової виїзної перевірки,
викладені в акті від 19.10.2010 № 1028/23-36264544,
про порушення вимог п.п. 7.7.1, п.п. 7.7.2 п. 7.7
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР та
п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
№ 168/97-ВР.

Податковим орган зроблено висновки про
завищення позивачем бюджетного
відшкодування внаслідок
безпідставного формування податкового
кредиту у травні та червні 2010 року за
господарськими операціями з поставки
товарів за договорами від 12.05.2010 № 12/05
та від 19.05.2010 № 19/05 КП з контрагентом -
ТОВ «Торговий Дім Укрпромкомплект». На
думку контролюючого органу, позивач не
мав права на формування податкового
кредиту через неподання податкової
звітності контрагентом - ТОВ «Торговий
Дім Укрпромкомплект».

Інших правових та фактичних підстав
податковою інспекцією не наведено,
фактичне придбання позивачем товару
(робіт, послуг) не оспорюється.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судами норм матеріального
права при вирішення справи та вважає,
що суди повно встановили обставини та
надали їм правову оцінку.

Для надання правової оцінки щодо
формування платником податку на додану
вартість податкового кредиту з такого
податку необхідно застосовувати
положення п.п. 7.2, 7.4, 7.5 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР, якими
регламентувався порядок визначення
податкового кредиту на час виникнення
спірних правовідносин та якого платник
податків (покупець) зобов'язаний був
дотримуватися і за умови порушення
якого, формування податкового кредиту
може бути визнано неправомірним.

За умови реального здійснення
платником податку господарської
операції з придбання товару (робіт,
послуг), яка призвела до об'єктивної
зміни складу активів платника податків
- покупця, дотримання ним вказаних
вимог Закону України «Про податок на
додану вартість» при формуванні
податкового кредиту з податку на
додану вартість, відсутні підстави для
позбавлення платника податку права на
податковий кредит.

Судами попередніх інстанцій не
встановлено жодного фактичного
порушення вимог наведених норм
законодавства, яке б позбавляло
позивача права на податковий кредит.

В результаті дослідження питання щодо
правомірності формування позивачем
податкового кредиту за операціями з
контрагентом ТОВ «Торговий Дім
Укрпромкомплект» щодо поставки
товарів судами попередніх інстанцій
достовірно встановлено, що вказані
операції оформлені відповідними
первинними документами, у тому числі й
відповідними податковими накладними.

Зменшення податкового кредиту у
зв'язку з неподанням контрагентами
платника податків податкової
звітності або невизнання декларацій з
податку на додану вартість податковою
звітністю, за відсутності інших
підстав вважати податковий кредит
непідтвердженим, чинним
законодавством не передбачено. У разі,
коли контрагент не виконав свого
обов'язку щодо звітування (належного
звітування), нарахування та сплати
податку на додану вартість до бюджету,
то це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Враховуючи наведене, суд касаційної
інстанції знаходить правильним
висновок судів попередніх інстанцій
про протиправність визначення
відповідачем податкового зобов'язання
з податку на додану вартість за
податковим повідомленням-рішенням від
01.11.2010 № /0/1609.

Судами попередніх інстанцій надано
правову оцінку посиланням податкового
органу на неправомірність обчислення
позивачем від'ємного значення в травні
та червні 2010 року та заявлення його до
бюджетного відшкодування в червні та
липні 2010 року відповідно.

Сума бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за звітний
податковий період розраховується між
сумою податкового зобов'язання такого
періоду та сумою податкового кредиту
такого періоду (абз. 1. п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7
Закону).

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (абз. 3 п. 7.7.1 п. 7.7 ст.
7 Закону).

Якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг)
(п.п.«а» п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону).

Залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (п.п.
«б» п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону).

Правило переносу від'ємного значення
попереднього звітного періоду означає,
що в звітному податковому періоді у
платника податку може виникнути право
на бюджетне відшкодування, але платник
податку може отримати лише ту частину,
яка буде дорівнювати сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередніх
податкових періодах постачальникам
товарів (послуг), незалежно від того, у
якому із попередніх звітних періодів
придбано товар та сформовано
податковий кредит.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивачем у травні 2010 року
задекларовано податкові зобов'язання в
сумі 105624 грн., податковий кредит - в сумі
1242009 грн. та від'ємне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду - в сумі
1136385 грн., що (за правилом абз. 3 п.п. 7.7.1 п.
7.7 ст. 7 Закону) зараховується до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

У податковій декларації з податку на
додану вартість за червень 2010 року в
рядку 23.1 задекларовано вказане вище
від'ємне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту - в сумі 1136385 грн.,
що включається до складу податкового
кредиту поточного звітного
(податкового періоду), та у рядку 25.1 -
суму, що підлягає бюджетному
відшкодуванню, що становить 1136385 грн.
Цією ж декларацією визначено податкове
зобов'язання за червень 2010 року в сумі
153182 грн., податковий кредит - в сумі 1004631
грн. та від'ємне значення різниці між
сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду в сумі
851449 грн., що (за правилом абз. 3 п.п. 7.7.1 п.
7.7 ст. 7 Закону) зараховується до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

У податковій декларації з податку на
додану вартість за липень 2010 року
визначено податкове зобов'язання в
сумі 698738 грн., податковий кредит - в сумі
225486 грн. та від'ємне значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду - в сумі
473252 грн. При цьому від'ємне значення за
червень у сумі 851449 грн. зараховане у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за липень,
тому заявлена сума до бюджетного
відшкодування становила 378197 грн. (851449
грн. - 473252 грн.).

Крім того, на підставі платіжних
доручень та ВМД судами встановлено, що
позивачем у травні 2010 року фактично
сплачено податок на додану вартість в
сумі 892176,58 грн., а у червні 2010 року - 116766
грн.

Таким чином, із заявленого позивачем у
червні 2010 року бюджетного
відшкодування у сумі 1136385 грн., що
сформоване за рахунок від'ємного
значення, що виникло у травні 2010 року,
відшкодуванню підлягає лише фактично
сплачений у травні 2010 року податок на
додану вартість, що складає 892176,58 грн.,
тому за правилами п.п. 7.7.1-7.7.3 п. 7.7 ст. 7
Закону податок на додану вартість у
сумі 24408,42 грн. підлягає включенню до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Отже, суди попередніх інстанцій
обґрунтовано визнали протиправним
податкове повідомлення-рішення від
29.10.2010 № /1/1601 в частині визначення
завищення бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у сумі 124435,81
грн. (368644,23 грн. - 244208,42 грн.).

Своєю чергою, із заявленого позивачем у
липні 2010 року бюджетного відшкодування
у сумі 378197 грн., що сформоване за
рахунок від'ємного значення, що виникло
у червні 2010 року, відшкодуванню
підлягає лише фактично сплачений у
червні 2010 року податок на додану
вартість, що складає 116766 грн., тому за
правилами п.п. 7.7.1-7.7.3 п. 7.7 ст. 7 Закону
податок на додану вартість у сумі 261431
грн. підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Таким чином, суди попередніх інстанцій
правомірно визнали протиправним
податкове повідомлення-рішення від
01.11.2010 № /0/1609 в частині визначення
завищення бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у сумі 261431
грн. (378197 грн. - 116766 грн.)

Зважаючи на викладені обставини,
касаційна скарга залишається без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 220, 2201, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Прилуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Чернігівської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 11.01.2011 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 07.04.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав,
передбачених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України, за заявою про перегляд даної
ухвали, поданою через Вищий
адміністративний суд України у
порядку, встановленому статтями 236-2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя Н.Г.
Пилипчук

Судді
Н.Є Маринчак

Ю.І. Цвіркун