Справа № 804/3241/14
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
14 жовтня 2014 р. Справа № 804/3241/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інбел» до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення,-
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інбел» звернулося
до Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, в якому
просило скасувати податкове
повідомлення-рішення відповідача
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі
264279,00грн., а також застосовано штрафну
санкцію у розмірі 132140,00грн.
В обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначалося, що відповідачем
безпідставно було зменшено позивачу
суму бюджетного відшкодування (у тому
числі заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з податку на додану вартість,
повідомлення-рішення, прийняті за
актами попередніх перевірок позивача,
на які контролюючий орган посилається
в акті камеральної перевірки від
17.01.2014р. №2/222/31970823, на підставі якого
прийнято оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, були оскаржені
ТОВ «Інбел» в адміністративному і
судовому порядку, а, отже, не можуть
вважатися узгодженими. При цьому
вимоги позивача про скасування цих
податкових повідомлень-рішень були
задоволені. Також ТОВ «Інбел» було
оскаржено в судовому порядку рішення
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 02.10.2013р.,
викладене листом за вих.№4179/10/04-08-15-01-06,
про невизнання податковою звітністю
податкової декларації ТОВ «Інбел» з
податку на додану вартість за травень
виникла сума залишку від'ємного
значення). За результатами судового
розгляду вимоги позивача про
скасування цього рішення та визнання
декларації з податку на додану
поданою в день її фактичного подання
були задоволені. При цьому відповідачу
було достеменно відомо про оскарження
цих рішень, оскільки він також виступав
у якості відповідача по тим справам.
Таким чином, рішення відповідача щодо
присвоєння статусу «не визнано, як
податкова звітність» звітності ТОВ
«Інбел», а також податкові
повідомлення-рішення, які були
оформлені на підставі актів про
проведення позапланових та
камеральних перевірок, не можуть бути
підтвердженням порушень з боку
позивача податкового чи іншого
законодавства, тим більше, що факти
виявлених порушень законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на податкові органи, мають
бути викладені із посиланням на
первинні або інші документи, які
зафіксовані в бухгалтерському та
податковому обліку, що підтверджують
наявність таких фактів. Також позивач
зазначав, що необґрунтованими є
посилання відповідача на
неправомірність відображення
позивачем у Додатку 8 декларації з
податку на додану вартість по
контрагенту «Оптікорм» податкової
накладної №223 від 30.11.2013р. на суму
податку на додану вартість 4473,07грн.,
оскільки податковий кредит на підставі
вказаної накладної правомірно
задекларовано ТОВ «Інбел» в порядку
приписів п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України, а саме: у зв'язку із
поданням разом із декларацією з
податку на додану вартість за листопад
2013 року Додатку №8 (скарги на
постачальника - ТОВ «Оптікорм» за не
реєстрацію вказаної податкової
накладної в Єдиному реєстрі податкових
накладних) разом із первинними
документами по господарській операції
Позивач про час, дату та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, проте у судове засідання його
представник не з'явився, але надав суду
клопотання про розгляд справи за його
відсутності в порядку письмового
Відповідач пред'явлений
адміністративний позов не визнав,
подав на нього письмові заперечення, в
яких просив повністю відмовити в його
задоволенні, посилаючись на те, що за
результатами камеральної перевірки
позивача було встановлено порушення
ним приписів п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.6, п.201.10
ст.201, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України, внаслідок чого останнім
неправомірно завищено значення рядка 24
податкової декларації з податку на
додану вартість за листопад 2013 року на
загальну суму 2389380,00грн., а тому
бюджетне відшкодування підлягає
зменшенню на суму 264279,00грн. Означене
порушення пов'язане із тим, що, по-перше,
податкова декларація ТОВ «Інбел» з
податку на додану вартість за травень
(податковий) період, у якому виникла
сума залишку від'ємного значення)
листом Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 02.10.2013р.
№4179/10/04-08-15-01-06 не була визнана як
податкова звітність, по-друге,
попередніми перевірками позивача були
встановлені порушення ТОВ «Інбел»
приписів податкового законодавства та
перевищення ним задекларованого
залишку від'ємного значення податку на
додану вартість, тому згідно приписів
п.п.4.6.7 п.4.6 р.V Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 25.11.2011р. №1492 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 20.12.2011р.
відобразити суму зменшення залишку
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі раніше винесених
податкових повідомлень-рішень форми
«В4» в рядку 21.3 декларації з податку на
додану вартість за листопад 2013 року зі
знаком «-», а не вказувати цю суму в
рядку 24. Крім того відповідач посилався
на те, що в ході проведеної перевірки
позивача також було встановлено, що
останнім сформовано податковий кредит
за податковими накладними, які не
зареєстровані в Єдиному реєстрі
податкових накладних, а саме за
податковою накладною ТОВ «Оптікорм»
№223 від 30.11.2013р. на суму податку на
додану вартість 4473,07грн., в той час, як з
цієї податкової накладної та наданої
до неї видаткової накладної
вбачається, що сума податкового
кредиту становить не 4473,07грн., а -
4477,66грн. Тому за податковою декларацією
позивача з податку на додану вартість
за листопад 2013 року відповідачем
правомірно зменшений показник рядка 17
«усього податкового кредиту» на
Відповідач також був належним чином
повідомлений про час, дату та місце
розгляду справи, проте у судове
засідання його представник також не
Зважаючи на приписи ч.4 ст.122, ч.4, ч.6 ст.128
КАС України, а також на строки розгляду
адміністративних справ, встановлені
ст.122 КАС України, суд розглянув дану
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
доказами, оскільки не вбачає потреби
заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали справи та наявні
в них докази, проаналізувавши зміст
норм матеріального та процесуального
права, які регулюють спірні
правовідносини, суд приходить до
висновку про те, що даний
адміністративний позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що Товариство з
обмеженою відповідальністю «Інбел»
перебуває на обліку в Новомосковській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного Управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області (далі - Новомосковська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області) як платник податків та,
зокрема, є платником податку на додану
вартість згідно свідоцтва від 17.05.2011р.
№100337298.
На підставі п.200.10 ст.200 Податкового
кодексу України головним державним
ревізором-інспектором відділу
камеральних перевірок управління
податкового аудиту Новомосковської
ОДПІ ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області Марченко О.Л. було проведено
камеральну перевірку ТОВ «Інбел» з
питання визначеності правомірності
формування залишку від'ємного значення
та повноти декларування податкових
зобов'язань по декларації з податку на
додану вартість за листопад 2013 року.
За результатами проведеної
камеральної перевірки було складено
акт від 17.01.2014р. №2/222/31970823, яким
встановлено порушення ТОВ «Інбел»
приписів п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.6, п.201.10
ст.201, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України внаслідок чого позивачем
неправомірно завищено значення рядка 24
податкової декларації з податку на
додану вартість за листопад 2013 року на
загальну суму 2389380,00грн., а тому
бюджетне відшкодування підлягає
зменшенню на суму 264279,00грн.(а.с.28-35).
Висновки означеного акту камеральної
перевірки обґрунтовані тим, що
податкова декларація ТОВ «Інбел» з
податку на додану вартість за травень
період, у якому виникла сума залишку
від'ємного значення) листом
Новомосковської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 02.10.2013р.
№4179/10/04-08-15-01-06 не була визнана як
податкова звітність, а попередніми
перевірками позивача були встановлені
порушення ТОВ «Інбел» приписів
податкового законодавства та
перевищення ним задекларованого
залишку від'ємного значення податку на
Так, відповідачем було враховано
наступні акти попередніх перевірок
- акт позапланової перевірки №344/221/31970823
від 30.08.2013р. з питання правильності
формування та декларування суми
залишку від'ємного значення, яке після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (р.24
декларації) в декларації з ПДВ за
квітень 2013 року, на підставі висновків
якого ТОВ «Інбел» було зменшено
залишок від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 декларації) та відповідно винесено
податкове повідомлення - рішення форми
8318282,00грн. (податкове
повідомлення-рішення отримано
підприємством 27.10.2013р.) та донараховано
податок на додану вартість за квітень
2013 року на суму 787216,25грн. і складено
податкове повідомлення - рішення форми
повідомлення-рішення отримано
підприємством 27.10.2013р.);
- акт позапланової перевірки №458/222/31970823
від 23.10.2013р. з питання дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість за травень, червень,
липень 2013р., на підставі якого ТОВ
«Інбел» донараховано податок на додану
вартість на суму 627886,00грн. та складено
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 07.11.2013р., яке отримане позивачем
- акт камеральної перевірки №26/222/31970823
від 08.11.2013р. з питання визначення
правомірності формування залишку
від'ємного значення, яке після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24 декларації) в декларації з ПДВ за
вересень 2013р., на підставі якого ТОВ
«Інбел» зменшено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24
декларації) в декларації з ПДВ за
вересень 2013 року в сумі 2649186,00грн. та
повідомлення-рішення форми «В4» від
підприємством 03.12.2013р.;
- акт камеральної перевірки №31/222/31970823
від 19.11.2013р. з питання визначення
правомірності суми, що підлягає
бюджетному відшкодуванню за вересень
2013 року та правильності складання
розрахунку коригування сум ПДВ дод.№1
до декларації з ПДВ за вересень 2013р.,
згідно висновків якого встановлено
завищення значення рядка 23 по
декларації за вересень 2013року в сумі
707582,00грн. та заниження податку на
внаслідок чого складено податкові
повідомлення-рішення форми «В1» від
бюджетного відшкодування в сумі
707582,00грн. та форми «Р» від 28.11.2013р.
направлені позивачу засобами
- акт камеральної перевірки №40/222/31970823
від 19.12.2013р. з питання визначення
правомірності формування залишку
від'ємного значення та повноти
декларування податкових зобов'язань по
декларації з ПДВ за жовтень 2013р.,
висновками якого встановлено
завищення значення рядку 24 по
декларації за жовтень 2013р. в сумі
2649186,00грн., внаслідок чого складено
податкове повідомлення-рішення форми
позивачу засобами поштового зв'язку.
З огляду на наявність вищеозначених
податкових повідомлень-рішень, ТОВ
«Інбел», на думку відповідача, згідно
приписів п.п.4.6.7 п.4.6 р.V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011р. №1492 та
зареєстрованого в Міністерстві
- Порядок №1492) (чинного на час
виникнення спірних правовідносин),
мало відобразити суму зменшення
залишку від'ємного значення податку на
додану вартість на підставі раніше
винесених податкових
повідомлень-рішень форми «В4» в рядку
21.3 декларації з податку на додану
вартість за листопад 2013 року зі знаком
«-», оскільки якщо контролюючим органом
зменшено суму залишку від'ємного
значення податку на додану вартість
шляхом винесення податкових
повідомлень-рішень форми «В4», дані
суми можуть бути використані
підприємством у наступних податкових
періодах лише при наявності судового
рішення, яке набрало законної сили, а на
момент проведення перевірки позивача
такі рішення були відсутні.

Крім того в акті від 17.01.2014р. №2/222/31970823
значилося, що в ході проведеної
перевірки позивача також було
встановлено, що останнім сформовано
податковий кредит за податковими
накладними, які не зареєстровані в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
а саме за податковою накладною ТОВ
«Оптікорм» №223 від 30.11.2013р. на суму
податку на додану вартість 4473,07грн., в
той час, як з цієї податкової накладної
та наданої до неї видаткової накладної
вбачається, що сума податкового
кредиту становить не 4473,07грн., а -
4477,66грн. Тому за податковою декларацією
позивача з податку на додану вартість
за листопад 2013 року показник рядка 17
«усього податкового кредиту» має бути
зменшений на 4473,00грн., з урахуванням
чого він має складати 1037922,00грн. замість
задекларованого на суму 1042395,00грн.

На підставі акту камеральної перевірки
від 17.01.2014р. №2/222/31970823 начальником
Новомосковської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області винесене
податкове повідомлення-рішення форми
«В1» від 28.01.2014 року №, яким ТОВ
«Інбел» зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі
264279,00грн., а також застосовано штрафну
санкцію у розмірі 132140,00грн. (а.с.36).

Вирішуючи питання про правомірність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, суд зважає на
наступне.

Так, відповідно до п.200.1 ст.200
Податкового кодексу України сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п.200.3 ст.200 цього Кодексу при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового
кодексу України встановлено, якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до п.200.6 ст.200 Податкового
кодексу України платник податку може
прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Судом встановлено, що відповідно до
податкової декларації з податку на
додану вартість ТОВ «Інбел» за
листопад 2013 року № від 20.12.2013р.
позивач задекларував позитивне
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду - 259806,00грн. (рядок
18), залишок від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, що включається до складу
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду -
3104722,00грн.(рядок 21), залишок від'ємного
значення попереднього звітного
(податкового) періоду, за вирахуванням
позитивного значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду -
2844916,00грн.(рядок 22) та залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду - 2389380,00грн.(рядок 24)
(а.с.71-75).

При цьому з поданої ТОВ «Інбел» довідки
щодо залишку суми від'ємного значення
попередніх податкових періодів, що
залишається непогашеним після
бюджетного відшкодування, отриманого у
звітному податковому періоді, та
підлягає включенню до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (Додаток №2 до
податкової декларації з ПДВ за
листопад 2013 року) вбачається, що
періодом виникнення суми залишку
від'ємного значення є травень 2013 року
(а.с.80-81).

Разом з тим, податкова декларація ТОВ
«Інбел» з податку на додану вартість за
травень 2013 року № листом
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 02.10.2013р.
№4179/10/04-08-15-01-06 не була визнана як
податкова звітність.

Наведена обставина також була
покладена відповідачем в
обґрунтування висновків, зроблених у
акті камеральної перевірки від 17.01.2014р.
№2/222/31970823.

Однак, судом встановлено, що ТОВ
«Інбел», не погодившись з рішенням
Новомосковської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, викладеним
в листі від 02.10.2013р. №4179/10/04-08-15-01-06 щодо
не визнання податкової декларації
позивача з податку на додану вартість
за травень 2013 року податковою
звітністю, оскаржило його в судовому
порядку.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 18
листопада 2013 року у справі №804/13530/13-а
позовні вимоги ТОВ «Інбел» в частині
щодо визнання протиправними дій
Новомосковської ОДПІ Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відносно
невизнання як податковою звітністю
податкової звітності ТОВ «Інбел», в
тому числі податкової декларації з
податку на додану вартість за травень
2013 року, в частині щодо скасування
рішення Новомосковської ОДПІ
Головного Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
присвоєння податковій звітності ТОВ
«Інбел» статусу «Не визнано як
податкова звітність», викладеного у
листі від 02.10.2013р. №4179/10/04-08-15-01-06, та в
частині щодо визнання податкової
звітності ТОВ «Інбел» такою, що подана
у день її фактичного отримання, в тому
числі податкової декларації з податку
на додану вартість за травень 2013 року -
були задоволені (а.с.169-173).

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 04.09.2014р. у справі №804/13530/13-а
апеляційна скарга на означене вище
судове рішення була залишена без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін. Отже, рішення у цій
справі є таким, що набрало законної
сили з 04.09.2014р. (а.с.165-167).

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини, що встановлені
рішеннями у справі №804/13530/13-а, є такими,
що не потребують доказування при
розгляді даної справи, а, отже,
податкова звітність ТОВ «Інбел» з
податку на додану вартість за травень
2013 року є поданою у день її фактичного
отримання контролюючим органом. Тому
посилання відповідача на рішення
Новомосковської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, викладене в
листі від 02.10.2013р. №4179/10/04-08-15-01-06 щодо не
визнання цієї податкової декларації
позивача податковою звітністю, як на
підставу для висновків про
неправомірне завищення позивачем
значення рядка 24 податкової декларації
з податку на додану вартість за
листопад 2013 року, є необґрунтованими і
спростовуються вищенаведеним.

Щодо доводів відповідача про обов'язок
позивача відобразити суму зменшення
залишку від'ємного значення податку на
додану вартість на підставі раніше
винесених податкових
повідомлень-рішень форми «В4» в рядку
21.3 декларації з податку на додану
вартість за листопад 2013 року зі знаком
«-», суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

За змістом п.п.14.1.179 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України податкове
зобов'язання для цілей розділу V цього
Кодексу - загальна сума податку на
додану вартість, одержана (нарахована)
платником податку в звітному
(податковому) періоді.

Згідно п.46.1 ст.46 Податкового кодексу
України податкова декларація,
розрахунок - це документ, що подається
платником податків контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання.

Відповідно до п.4.6.7 розділу V Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 1492 від 25.11.2011
(чинного на момент виникнення спірних
правовідносин) рядок 21.3 передбачений
для відображення збільшення або
зменшення залишку від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24) за результатами
камеральної чи документальної
перевірки, проведеної органом
державної податкової служби.

Отже, в рядку 21.3 декларації з податку на
додану вартість має відображатися сума
грошового зобов'язання.

Так, п.6 розділу V Порядку заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 13.11.2013р. №678 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11 грудня 2013 року за №
2094/24626 (надалі Порядок №678) передбачено,
що залишок від'ємного значення (для
декларації 0110 - після бюджетного
відшкодування) включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 24 декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.2 декларації наступного
звітного податкового) періоду). Рядок
21.3 передбачений для відображення
збільшення або зменшення залишку
від'ємного значення, який (для
декларації 0110 - після бюджетного
відшкодування) включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 24) за
результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
контролюючим органом.

Відповідно до п.2.2 р. ІІ Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платників податків,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 28.11.2012р. №1236 (далі -
Порядок №1236), який зареєстровано в
Міністерстві юстиції України від
20.12.2012р. за №2135/22447, у разі зменшення
від'ємного значення суми ПДВ платнику
податку структурний підрозділ органу
ДПС складає податкове
повідомлення-рішення за формою «В4».

Зі змісту форми податкового
повідомлення-рішення «В4», яка є
додатком 8 до Порядку №1236, згідно, що
при проведенні процедури
адміністративного або судового
оскарження протягом десяти
календарних днів, наступних за днем її
закінчення, частина суми від'ємного
значення податку на додану вартість,
яка була врахована у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні податкові) періоди,
зменшується у картці особового рахунка
платника податків, що ведеться в органі
державної податкової служби.

З аналізу наведених норм можна дійти
висновку про те, що у разі, коли за
результатами перевірки податковим
органом встановлено завищення
задекларованого платником податку
залишку від'ємного значення податкової
декларації з ПДВ і виписано
повідомлення-рішення за формою «В4» та
якщо платником податку здійснювалось
оскарження такого податкового
повідомлення-рішення, яке після
закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження залишене без змін, то сума
завищеного залишку від'ємного значення
зі знаком «-» підлягає відображенню по
картці особового рахунку платника
податку протягом десяти календарних
днів та по рядку 21.3 податкової
декларації з ПДВ звітного періоду, з
якому закінчено процедуру оскарження.

За змістом п.56.1 ст.56 Податкового
кодексу України рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або
судовому порядку.

Згідно п.56.18 ст.56 Податкового кодексу
України при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Відповідно до п. 4.4 Порядку направлення
органами державної податкової служби
податкових повідомлень-рішень
платникам податків, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
28.11.2012р. №1236 у разі звернення платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення за умови
надходження до органу державної
податкової служби ухвали суду про
порушення провадження у справі за
позовом платника податків не пізніше
настання граничного строку сплати,
зазначеного в податковому
повідомленні-рішенні, структурний
підрозділ, який склав таке податкове
повідомлення-рішення, у день отримання
ухвали вносить відповідні дані до
реєстру податкових повідомлень-рішень.
При цьому сума грошового зобов'язання в
той самий день виводиться з реєстру
податкових повідомлень-рішень та
обліковується в окремому реєстрі до
дня набрання рішенням суду законної
сили Після прийняття судом рішення по
суті, яке набрало законної сили,
структурний підрозділ, який склав
податкове повідомлення-рішення, що
оскаржувалося, в день отримання
відповідного рішення органом
державної податкової служби вносить
інформацію про таке рішення до
зазначеного в попередньому абзаці
окремого реєстру та підшиває копію
рішення до матеріалів перевірки або
безпосередньо до справи платника
податків. У разі надходження до органу
державної податкової служби ухвали
суду про порушення провадження у
справі за позовом платника податків
після закінчення граничного строку
сплати сума грошового зобов'язання,
нарахована в картці особового рахунка
платника податків, підлягає виведенню
з неї до окремого реєстру, де вона
міститься, до дня набрання судовим
рішенням законної сили.

Пунктом 4.5 цього ж Порядку встановлено,
що після закінчення процедури
адміністративного скарження та/або
судового оскарження та набрання
судовим рішенням законної сили суми
узгодженого грошового зобов'язання
та/або зменшення (збільшення) суми
бюджетного відшкодування, та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в автоматичному режимі
переносяться з реєстру податкових
повідомлень-рішень (окремого реєстру,
передбаченого пунктом 4.4 цього розділу)
до автоматизованої інформаційної
облікової системи органів державної
податкової служби. Одночасно
структурному підрозділу, що забезпечує
адміністрування облікових показників
та звітності, передаються паперові
виписки з реєстр податкових
повідомлень-рішень за день, до яких
включається інформація щодо сум
узгоджених грошових зобов'язань та
інших показників, які переносяться до
карток особових рахунків. Зазначені
виписки передаються окремо від кожного
структурного підрозділу, що складає
податкові повідомлення-рішення, за
підписом керівника такого
структурного підрозділу.

Судом встановлено, що податкові
повідомлення - рішення, винесені на
підставі актів попередніх перевірок
позивача, на які посилається
відповідач, а саме: податкові
повідомлення-рішення форми «В4» від
20.09.2013р. № 000162201, форми «Р» від 20.09.2013р.
№, форми «Р» від 07.11.2013р. №,
форми «В4» від 10.01.2014р. № та форми
«В4» від 28.11.2013р. №, були оскаржені
ТОВ «Інбел» в адміністративному та
судовому порядку.

Так, податкове повідомлення-рішення
форми «В4» від 20.09.2013р. №, прийняте
на підставі акту №344/221/31970823 від 30.08.2013р.,
а також податкове повідомлення-рішення
форми «Р» від 20.09.2013р. № року були
оскаржені ТОВ «Інбел» до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду, постановою
якого від 17.12.2013р. у справі №804/14773/13-а
означені податкові
повідомлення-рішення були скасовані.

Крім того, ТОВ «Інбел» оскаржило до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
07.11.2013р. №, яке було прийнято за
результатами висновків, викладених в
акті перевірки №458/222/31970823 від 23.10.2013р.
На даний час справа № 804/16543/13-а за
позовом ТОВ «Інбел» до Новомосковської
ОДПІ про визнання протиправним та
скасування цього податкового
повідомлення-рішення зупинена до
набрання законної сили судовим
рішенням у справі № 804/13530/13-а.

Також судом встановлено, що 13.12.2013р. ТОВ
«Інбел» було оскаржено в
адміністративному порядку податкове
повідомлення-рішення форми «В4» від
28.11.2013р. №, прийняте на підставі
акту перевірки №26/222/31970823 від 08.11.2013р.,
шляхом подання на нього скарги до
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області. Рішенням ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області за вих. № 834/10/04-36-10-08-09 від
11.02.2014р. податкове повідомлення-рішення
форми «В4» від 18.11.2013р. № було
скасовано, а скарга ТОВ «Інбел» була
задоволена.

Щодо податкових повідомлень-рішень
форми «В1» від 28.11.2013р. № та форми
«Р» від 28.11.2013р. №, прийнятих на
підставі акту камеральної перевірки
№31/22/31970823 від 19.11.2013р., то означені
податкові повідомлення-рішення до
теперішнього часу позивачем отримані
не були.

Відповідачем також не надано доказів
їх отримання (вручення) ТОВ «Інбел».

Податкове повідомлення-рішення форми
«В4» від 10.01.2014р. №, прийняте на
підставі акту камеральної перевірки
№40/222/31970823 від 19.12.2013р., також було
оскаржене позивачем в
адміністративному порядку шляхом
подання скарги до Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

При цьому 05.02.2014р. ТОВ «Інбел» було
отримано поштою рішення про
продовження розгляду скарги від
27.01.2014р. за вих. № 494/10104-36-10-08-09, згідно
якого ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області продовжує
термін розгляду скарги ТОВ «Інбел» по
18.03.2014р. включно. Станом на час розгляду
справи остаточного рішення, прийнятого
за результатами оскарження вказаного
податкового повідомлення-рішення
сторонами не надано.

Таким чином, вище означені податкові
повідомлення-рішення є неузгодженими.
При цьому про їх оскарження
відповідачу було відомо, що останнім
визнається.

Дійсно, судові рішення, прийняті за
результатами розгляду справ про
оскарження вказаних податкових
повідомлень-рішень законної сили не
набрали.

Разом з тим, у випадках, коли платник
податків звертається до суду з позовом
щодо визнання недійсним рішення
контролюючого органу, яким йому
визначено суму грошового зобов'язання,
таке грошове зобов'язання є
неузгодженим до прийняття судом
відповідного рішення, яке набрало
законної сили.

При цьому норми чинного податкового
законодавства не встановлюють
обов'язок платника податку враховувати
суму неузгодженого грошового
зобов'язання у податковій звітності,
тим більше, що визначені оскарженими
податковими повідомленнями-рішеннями
суми грошових зобов'язань в обліковій
картці цього платника податку не
відображалися.

Таким чином, сума неузгодженого
податкового зобов'язання правомірно не
врахована платником податку при
розрахунку податкових зобов'язань,
податкового кредиту, визначення
від'ємного значення та бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість наступного податкового
звітного періоду до моменту її
узгодження, тобто, неузгоджена сума
грошового зобов'язання, визначена
оскаржуваними податковими
повідомленнями-рішеннями, не повинна
відображатися позивачем у податковій
декларації з ПДВ за листопад 2013 року.

Аналогічні висновки викладені в
рішеннях Вищого адміністративного
суду України від 24.04.2014р. у справі
№К/800/29931/13, від 06.03.2014р. у справі
№К/800/31086/13, від 07.07.2014р. у справі
№К/800/26201/13, від 01.04.2014р. у справі
№К/9991/39325/12 та від 06.03.2014р. у справі
№К/800/30782/13.

Щодо посилання відповідача на
безпідставність формування позивачем
податкового кредиту за податковою
накладною, яка не зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
а саме за податковою накладною ТОВ
«Оптікорм» №223 від 30.11.2013р., судом
встановлено наступне.

Як вбачається з акту камеральної
перевірки від 17.01.2014р. №2/222/31970823, ТОВ
«Інбел» було сформовано податковий
кредит за податковою накладною ТОВ
«Оптікорм» №223 від 30.11.2013р. на суму
податку на додану вартість 4473,07грн., в
той час, як, по-перше, ця податкова
накладна не була зареєстрована в
Єдиному реєстрі податкових накладних,
а, по-друге, з цієї податкової накладної
та наданої до неї видаткової накладної
вбачається, що сума податкового
кредиту становить не 4473,07грн., а -
4477,66грн. Тому за податковою декларацією
позивача з податку на додану вартість
за листопад 2013 року показник рядка 17
«усього податкового кредиту» має бути
зменшений на 4473,00грн., з урахуванням
чого він має складати 1037922,00грн. замість
задекларованого на суму 1042395,00грн.

При цьому п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних. Відсутність
факту реєстрації платником податку -
продавцем товарів/послуг податкових
накладних в Єдиному реєстрі податкових
накладних та/або порушення порядку
заповнення податкової накладної не дає
права покупцю на включення сум податку
на додану вартість до податкового
кредиту та не звільняє продавця від
обов'язку включення суми податку на
додану вартість, вказаної в податковій
накладній, до суми податкових
зобов'язань за відповідний звітний
період. У разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Згідно п.20 Розділу ІІІ Порядку №1492, у
разі відмови постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) до декларації
додаються Заява про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення ним порядку
заповнення та/або порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкових накладних)
за формою згідно з (Д8) (додаток 8) - для
декларації, (ДС5) (додаток 5) - для
декларації (скороченої); (ДСп5) (додаток
5) - для декларації (спеціальної); (ДП4)
(додаток 4) - для декларації (переробного
підприємства) та відповідні документи,
передбачені пунктом 201.10 статті 201
розділу V Кодексу.

Судом встановлено, що позивач
скористався наданим йому правом на
подачу заяви про порушення продавцем -
ТОВ «Оптікорм» порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі податкової накладної і
подав одночасно із податковою
декларацією з ПДВ за листопад 2013 року
заяву про відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних) за формою згідно
з (Д8) (Додаток 8). Означена заява була
подана ТОВ «Інбел» як і податкова
звітність з ПДВ за листопад 2013 року в
електронному вигляді і відповідно до
квитанції №2 від 20.12.2013р. є прийнятою
(а.с.88-90).

Крім того, ТОВ «Інбел» було подано до
канцелярії Новомосковської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області заяву-скаргу за вих. №262 від
20.12.2013р. з копіями первинних документів,
складених відповідно до Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», що підтверджують
факт отримання товарів від ТОВ
«Оптікорм», а саме: договору,
податкової та видаткової накладних
(а.с.109-117).

Означена заява з документами були
прийняті податковим органом 20.12.2013р.,
про що свідчить штамп реєстрації
вхідної кореспонденції відповідача.

Таким чином, у розумінні приписів п.201.10
ст.201 Податкового кодексу України ТОВ
«Інбел» були наявні підстави для
включення сум податку на додану
вартість за податковою накладною №223
від 30.11.2013р., виписаною ТОВ «Оптікорм»,
до складу податкового кредиту
листопада 2013 року.

При цьому, у разі, якщо на думку
податкового органу наданих позивачем
первинних документів, що підтверджують
факт отримання товарів від ТОВ
«Оптікорм», не вистачало для
підтвердження його права на податковий
кредит за податковою накладною,
виписаною цим контрагентом, але не
зареєстрованою ним в ЄРПН, то за
змістом абз.10 п.201.10 ст.201 Податкового
кодексу України це є підставою для
проведення контролюючим органом
документальної позапланової виїзної
перевірки продавця та у відповідних
випадках покупця товарів/послуг і не є
безумовною підставою для невизнання
податковим органом права платника
податків на включення сум ПДВ згідно
таких накладних до податкового
кредиту.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п.198.2 ст.198 цього Кодексу датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 ст.198 Податкового кодексу
України встановлено, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг (у разі
здійснення контрольованих операцій -
не вище рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу)
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

За змістом п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку контролюючим органом суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу. У разі якщо платник
податку не включив у відповідному
звітному періоді до податкового
кредиту суму податку на додану
вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної.

При цьому приписами п.50.1 ст.50
Податкового кодексу України
передбачено порядок внесення змін до
податкової звітності та встановлено,
що у разі якщо у майбутніх податкових
періодах (з урахуванням строків
давності, визначених статтею 102 цього
Кодексу) платник податків самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє помилки, що
містяться у раніше поданій ним
податковій декларації (крім обмежень,
визначених цією статтею), він
зобов'язаний надіслати уточнюючий
розрахунок до такої податкової
декларації за формою чинного на час
подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Згідно п.50.3 ст.50 Податкового кодексу
України у разі якщо платник податків
подає уточнюючий розрахунок до
податкової декларації, поданої за
період, що перевірявся, або не подає
уточнюючий розрахунок протягом 20
робочих днів після дати складення
довідки про проведення електронної
перевірки, якою встановлено порушення
податкового законодавства,
відповідний контролюючий орган має
право на проведення позапланової
перевірки платника податків за
відповідний період.

Як зазначалося вище, обставини
правомірності віднесення ТОВ «Інбел»
до податкового кредиту сум податку на
додану вартість за податковою
накладною №223 від 30.11.2013р., виписаною
ТОВ «Оптікорм», перевірялися
податковим органом у рамках проведення
камеральної перевірки позивача.

Відповідно до п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК
України камеральною вважається
перевірка, яка проводиться у
приміщенні органу державної
податкової служби виключно на підставі
даних, зазначених у податкових
деклараціях (розрахунках) платника
податків.

Разом з тим, відповідачем було зроблено
висновки про безпідставність
віднесення позивачем сум податку на
додану вартість за податковою
накладною №223 від 30.11.2013р., виписаною
ТОВ «Оптікорм», до податкового кредиту
на підставі результатів саме
камеральної перевірки, суть якої, як
зазначалося вище, полягає в здійсненні
перевірки виключно на підставі даних,
зазначених у податкових деклараціях
(розрахунках) платника податків, що
саме по собі не дає можливості повно та
всебічно дослідити питання про
правомірність формування податкового
кредиту згідно податкових накладних,
не зареєстрованих
контрагентом-постачальником в Єдиному
реєстрі податкових накладних, через що
платником податків - покупцем подано
відповідну заяву з додаванням до неї
відповідних первинних документів, що, в
свою чергу, підлягає більш детальній
перевірці і не може бути встановлено
лише на підставі даних, зазначених у
податкових деклараціях (розрахунках)
цього платника податків.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення та про його
скасування, а, отже про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
позивачем при подачі позову до суду
понесені судові витрати у вигляді
сплати судового збору у сумі 487 грн. 20
коп., що підтверджується квитанцією,
наявною в матеріалах справи (а.с.2), а
відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, судові витрати, понесені
позивачем та підтверджені
вищенаведеними належними доказами
підлягають стягненню з Державного
бюджету України на користь позивача у
розмірі 487 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інбел» до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
Управління Міндоходів у
Дніпропетровській області форми «В1»
від 28.01.2014р. №.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інбел» () судові витрати зі сплати судового
збору у розмірі 487,20грн. (чотириста
вісімдесят сім гривень двадцять
копійок).

Постанова суду набирає законної
сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу
до Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Суддя О.М.
Турова