Справа № 821/2864/14
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/2864/14

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Кисильова О.Й.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,судді
-Жука С.І.,судді -Лук’янчук О.В.

(у зв'язку з неприбуттям у судове
засідання сторін, справа

розглядається в порядку п.2 ч.1 ст.197 КАС
України )

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 11
серпня 2014 року в адміністративній
справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
до Відділу державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні про визнання
протиправною та скасування постанови
про накладення штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року УПФ України в м. Херсоні
(надалі - позивач, УПФ) звернулося до
суду з адміністративним позовом до
ВДВС Комсомольського районного
управління юстиції у м. Херсоні (надалі
- відповідач, ВДВС), в якому просило
визнати протиправним та скасувати
постанову державного виконавця від
22.05.2014 року ВП №34940170 про накладення на
УПФ штрафу у розмірі 680,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що постанова про накладення
штрафу є протиправною, оскільки
державним виконавцем при прийняті
оскаржуваної постанови не враховано,
що виконання рішення суду про виплату
соціальної допомоги «дитині війни»
неможливо через відсутність належного
бюджетного фінансування, тобто, з
поважних причин.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 11.08.2014 року
в задоволені позовних вимог відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивач посилаючись
на порушення судом норм матеріального
права подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати спірну постанову
суду та прийняти нову, якою позовні
вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, та
встановлено судом першої інстанції, що
на виконанні у ВДВС знаходиться
виконавче провадження щодо
примусового виконання виконавчого
листа від 28.09.2012 року №2а-2771/10, виданого
Комсомольським районним судом м.
Херсона про зобов'язання УПФ здійснити
нарахування ОСОБА_4 надбавки,
розрахованої відповідно до ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», а також провести відповідні
виплати за період з 04.05.2010 року по 04.11.2010
року з урахуванням фактично виплачених
сум.

09.10.2012 року на підставі заяви ОСОБА_4
(стягувач) та Закону України «Про
виконавче провадження» відповідачем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, УПФ (боржник)
надано семиденний строк на добровільне
виконання рішення. Вказана постанова
направлена УПФ.

УПФ зазначає, що Управлінням виконано
рішення суду в частині нарахування
ОСОБА_4 надбавки до пенсії, але
виконання рішення суду в частині
виплати заборгованості є неможливим,
оскільки виплати вказаної категорії
громадян фінансуються з Державного
бюджету України, яким не передбачено
такі виплати на поточний рік.

Отже, у зв'язку з невиконанням рішення
суду в частині виплати надбавки до
пенсії у ході примусового виконання
виконавчого документа державним
виконавцем 22.05.2014 року винесено
постанову про накладення на УПФ штрафу
у розмірі 680,00 грн..

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог суд першої інстанції зазначив, що
приймаючи спірну постанову, відповідач
діяв у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Законом України «Про
виконавче провадження», а посилання
позивача на те, що поважною причиною
невиконання рішення суду в частині
здійснення виплати «дитині війни»
пенсії є відсутність бюджетного
фінансування є необґрунтованими,
оскільки вказані обставини не є
підставою для невиконання судового
рішення, яке набрало законної сили.

Колегія суддів не може погодитись з цим
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із ч.2 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 ст.75 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
у разі невиконання зазначених вимог
без поважних причин державний
виконавець накладає на боржника штраф
відповідно до статті 89 цього Закону і
не пізніше п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно із ч.1 ст.89 вказаного Закону у
разі невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Судом першої інстанції було
встановлено, що позивачем на виконання
рішення суду проведено нарахування
ОСОБА_4 підвищення до пенсії на
виконання постанови Комсомольського
районного суду м. Херсона. Проте
зазначені виплати не були фактично
проведені у зв'язку з відсутністю
відповідних коштів на рахунках
позивача, які не були перераховані
Пенсійним фондом України.

Відповідно до положень пп.4 п.2.1
Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах та
районах у містах, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 30.04.2002 року №8-2, основними
завданнями управління,зокрема, є
забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат
здійснюються районним управлінням
Пенсійного фонду України виключно за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством. Інших
фінансових можливостей, крім
зазначених, для здійснення виплат
управління не має.

Підпунктом 2 п.2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою Пенсійного
фонду України від 27.06.2002 року
встановлено, що планування у
відповідному регіоні доходів та
видатків коштів Фонду віднесено до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі.

Відповідно до п.4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24.10.2007 року №1261, Пенсійний фонд
України готує пропозиції щодо
формування та реалізації державної
політики у сфері пенсійного
забезпечення та соціального
страхування, бере у межах своїх
повноважень участь у розробленні
прогнозних показників економічного і
соціального розвитку України та
проекту Державного бюджету України,
планує свої доходи та видатки, здійснює
ефективний розподіл фінансових
ресурсів для пенсійного забезпечення,
розробляє проект бюджету Пенсійного
фонду України, складає звіт про його
виконання та подає їх в установленому
порядку Міністру праці та соціальної
політики для внесення на розгляд
Кабінету Міністрів України.

З наведеного вбачається, що до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в районах питання
планування доходів та видатків не
віднесено, а виплати пенсій та інших
платежів, управління здійснює виключно
у межах фінансових ресурсів, виділених
Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, невиконання
судового рішення в частині виплати
грошових коштів при відсутності
відповідного фінансового забезпечення
та фактичної відсутності таких коштів
у боржника, не може вважатися
невиконанням судового рішення без
поважних причин, оскільки боржник не
мав фінансової можливості протягом
встановленого державним виконавцем
строку виконати судове рішення в цій
частині.

Накладення за таких обставин штрафу на
боржника ще більше ускладнює його
фінансове становище та ще більше
утруднює виконання судового рішення
про виплату доплати до пенсії.

У зв'язку з фактичною неможливістю
виконання бюджетними державними
органами судових рішень про стягнення,
виплату коштів Верховною Радою України
05.06.2012 року було прийнято Закон України
«Про гарантії держави щодо виконання
судових рішень», відповідно до
положень ч.1 ст.3 якого виконання рішень
суду про стягнення коштів, боржником за
якими є державний орган, здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Тобто списання коштів з рахунків
державного органу на виконання судових
рішень проводиться лише за умови
наявності таких коштів.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 27.08.2014 року у справі №2024/2а-7815/11.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що постанова від
22.05.2014 року ВП №34940170 про накладення на
УПФ штрафу у розмірі 680,00 грн. є
необґрунтованою, а тому підлягає
скасуванню.

На підставі вищенаведеного, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність скасування постанови
суду першої інстанції із винесенням
нової постанови про задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.195, ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ч.1
ст.202, ст.207, ч.5 ст.254 КАС України,
апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні -
задовольнити.

Постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 11 серпня 2014
року - скасувати, винести по справі нову
постанову, якою позовні вимоги
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні - задовольнити.

Скасувати постанову державного
виконавця від 22 травня 2014 року ВП №34940170
про накладення на управління
Пенсійного фонду України в м. Херсоні
штрафу у розмірі 680,00 грн..

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко Суддя:
Суддя: С.І. Жук О.В. Лук’янчук