Справа № 808/4703/14
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2014 року о 16 год. 30 хв.Справа №
808/4703/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання
Пелеха С.І.

представників сторін:

позивача - Самсонової І.В., Шапарь
Н.В., Кірпік О.Л.

відповідача - Терехової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Запорізький
автомобілебудівельний завод" до
Запорізької митниці Міністерства
доходів і зборів України

про визнання протиправними та
скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду (далі - суд)
надійшов адміністративний позов від
Публічного акціонерного товариства
"Запорізький автомобілебудівельний
завод" (далі - позивач, ПАТ «ЗАЗ») до
Запорізької митниці Міністерства
доходів і зборів України (далі -
відповідач, Запорізька митниця), в
якому позивач просить визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача про коригування митної
вартості товарів №112050000/2014/000201/2 від
05.06.2014.

Позивач вважає рішення про коригування
митної вартості товарів незаконним та
таким, що підлягає скасуванню, оскільки
під час митного оформлення товарів
відповідачу було надано документи у
повному обсязі, достатньому для
підтвердження визначеної ПАТ
«ЗАЗ» митної вартості за основним
методом. На думку позивача висновок
митного органу про те, що документи, які
надані до митного оформлення товару, не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості, є
протиправним та необґрунтованим.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги в
повному обсязі, просили позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив із
підстав, викладених у письмових
запереченнях та просив в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Відповідно до заперечень відповідач
позов не визнає в повному обсязі та
зазначає, що при перевірці
правильності визначення митної
вартості товару митний орган дійшов
висновку, що документи, які надані до
митного оформлення товару не містять
всіх даних відповідно до обраного
декларантом методу визначення митної
вартості товарів та містять
розбіжності. Відповідач вказує, що
позивачем не було подано додаткові
документи у повному обсязі, а надані
додаткові документи містили недоліки.
Отже відповідач вважає, що дії митниці
стосовно прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів є
обґрунтованими та такими, що
відповідають чинному законодавству.

У судовому засіданні, відповідно до
ст.160 КАС України, проголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи судом
з'ясовано наступне.

Судом встановлено, що між ПАТ «ЗАЗ»
(покупець) та Закритим акціонерним
товариством «ПОЛИСТИЛ» в особі
директора управляючої компанії -
Товариства з обмеженою
відповідальністю ООО
«ИНСАЮР-АВТОТРЕЙД-ТЛ» (далі -
продавець), укладено контракт №235-ПС/2011
від 07.07.2011 (а.с.11-19), відповідно до умов
якого продавець зобов'язується
поставити покупцю товар відповідно до
специфікацій на умовах DAP або FCA у
відповідності до Інкотермс 2010 (а.с.13).

Також у матеріалах адміністративної
справи наявні:

- Додаткова угода №10 від 13.12.2013 до
Контракту №235-ПС/2011 від 07.07.2011,
відповідно до якої Закрите акціонерне
товариство «ПОЛИСТИЛ»
перейменовується на Закрите
акціонерне товариство «Лысьвенский
металлургичечский завод» (а.с.20);

- Додаткова угода №15 від 03.04.2014 до
Контракту №235-ПС/2011 від 07.07.2011 (а.с.21).

Для проведення митного оформлення
поставленого за зазначеним контрактом
товару згідно зі специфікацією №20 від
21.01.2014 (а.с.22) до вищевказаного контракту
позивачем до митного органу 03.06.2014
подана вантажна митна декларація
№112050000/2014/013141 (а.с.6-7).

Відповідно до даної ВМД платежі з
ввізного мита повинні становити - 212989,59
грн., що відображено в гр. 47 "Нарахування
мита та митних платежів декларації".

Для підтвердження заявленої митної
вартості декларантом надані:
декларація митної вартості від 03.06.2014;
зовнішньоекономічний контракт
№235-ПС/2011 від 07.07.2011 з додатковою угодою
№15 від 03.04.2014 та специфікаціями №20 від
21.01.2014 та №23 від 16.05.2014; рахунок-фактуру
№3985 від 27.05.2014; довідку про транспортні
витрати №1802 від 27.05.2014; міжнародна
товарно-транспортна CMR №0582692 від 28.05.2014;
Сертифікат про походження товару форми
СТ-1 №3117597 від 28.05.2014; Експортну
декларацію на товари №14011030/28514/0000254
(а.с.11-28).

Також разом з ВМД позивачем була подана
декларація митної вартості товару
форми ДМВ-1 (а.с.8-10), в якій митна
вартість товару визначена позивачем
згідно зі статтями 57, 58 Митного кодексу
України за основним методом (за ціною
контракту щодо товарів, які
імпортуються).

Під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товару «Прокат плоский із
вуглецевої сталі завширшки 810 мм,
тонколистовий холоднокатаний,
електролітічно оцинкований»,
заявленого до митного оформлення за
ВМД від 03.06.2014 №112050000/2014/013141, митним
органом перевірено подані позивачем
документи для підтвердження заявленої
митної вартості товарів і відомості, що
необхідні для здійснення митного
контролю, та у зв'язку із наявними у них
розбіжностями, у відповідності до
частини 3 статті 53 Митного кодексу
України у позивача витребувані
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару, а саме:

- виписки з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару,

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини;

- інші наявні документи, про що
письмово зазначено у декларації митної
вартості (а.с. 29).

Запис про ознайомлення представником
декларанта ПАТ «ЗАЗ» Тарасюк О.А.
зроблено 03.06.2014.

05.06.2014 декларантом ПАТ «ЗАЗ» подано
витребувані документи, про що
зазначено на повідомленні митниці про
надання документів (а.с.29). А саме
позивачем надано: біржове котирування
цін, бухгалтерську виписку виробника -
товарну накладну №ПР-14004243 від 27.05.2014,
комерційну пропозицію (а.с.30-33), - та
зазначив на повідомленні Запорізької
митниці про надання документів про
неможливість надати інші документи
(а.с.29). На цьому ж повідомленні є
відмітка, що з декларантом 05.06.2014
проведено консультацію.

05.06.2014 митним органом прийнято Рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів №112050000/2014/000201/2,
відповідно до якого митна вартість
визначена за резервним методом - 25,0120 RUB
за одиницю (а.с.34).

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що
заявлена декларантом митна вартість
товару не може бути визнана, оскільки
виявлено, що заявлено неповні
відомості про митну вартість товарів.
Орган доходів і зборів дійшов висновку,
що документи, які надані до митного
оформлення товару містять розбіжності:
в СМR в гр.23 (перевізник) зазначена ФОП
ОСОБА_6, а довідка про транспортні
витрати видана ООО «Аско-Экспедиция»; в
специфікації від 16.05.2014 №23 в графі
марка проката - вказано «Рулон
ЭЦ-1-БТ-БШ-ОСВ-1-08Ю», а в рахунку
зазначено Прокат тонколистовий
холоднокатаний електролітично
оцинкований ЭЦ-108Ю ОСВ 1 0,70*810(нар), в
специфікації від 16.05.2014 №23 зазначено
продавця - ЗАТ «Лысьвенский
металлургичечский завод», але Контракт
від 07.07.2011 №235-ПС/2011 було укладено між
ПАТ «ЗАЗ» та ЗАТ «Полистил», в переліку
доповнень до контракту, зазначених у
графі 44 МД відсутні дані щодо внесення
змін про сторону контракта (продавця) з
ЗАТ «Полистил» на ЗАТ «Лысьвенский
металлургичечский завод». Декларантом
були надані додаткові документи, що
підтверджують заявлену митну вартість,
а саме: біржове котирування містить
інформацію станом на період
16.05.2014-23.05.2014, що не відповідає терміну,
визначеному в методичних
рекомендаціях від 13.07.2012 №362. Також в
переліку зазначені країни Бельгія,
Китай, ЄЕС, тощо, а по СНД (Росії)
інформація відсутня; в накладній Торг 12
від 27.05.2014 №ПР-14004242 заповнено не всі
графи, зокрема відсутня інформація
щодо ваги нетто, брутто (прописом), кому
видано товар, хто прийняв вантаж;
комерційна пропозиція не містить
номера документу (в наявності 01/ ), та
наявна невідповідність опису товару: в
комерційній пропозиції зазначено
товар ЭЦ-1-БТ-БШ-ОСВ-1-08Ю, а в
рахунку-фактурі ЭЦ-108Ю ОСВ 1 0,70*810.
Декларантом не подано в повному обсязі
документів, які підтверджують митну
вартість, а також декларант відмовився
від надання додаткових документів, що
підтверджують митну вартість в повному
обсязі, а саме: 1) виписки з
бухгалтерської документації; 2)
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями; 3) каталоги виробника
товару. Митна вартість товару, що
імпортується, визначається із
застосуванням резервного методу
згідно наявної у органу доходів і
зборів інформації , з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами й положеннями ГААТ.
Враховуючи вимоги ч.2 ст. 64 МК України
використана наявна в митниці
Міндоходів Інформація щодо раніше
визнаних/визначених митних вартостей
за основним та другорядними методами з
розрахунку 1,0000 дол. США за 1 кг. товару
(МД №112050000/2014/08596 від 15.04.2014)
(а.с.34-зворот).

05.06.2014 позивачем подано до митного
органу нову ВМД №112050000/201/013399 (а.с.35).

Платежі за ВМД №112050000/201/013399 з ввізного
мита становлять 229449,39 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
відповідача, вважаючи його
протиправним позивач звернувся до суду
з його оскарженням.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним
рішенням відповідача суд виходить з
приписів ч.3 ст.2 КАС України, відповідно
до яких, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, адміністративні
суди перевіряють: чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
використанням повноважень з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії):
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Спірні правовідносини між позивачем та
відповідачем з питання митного
оформлення товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
регламентуються Митним кодексом
України від 13 березня 2012 року №4495-VI (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин, далі - МК
України).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України
визначено, що відомості про митну
вартість товарів використовуються для
1) нарахування митних платежів; 2)
застосування інших заходів державного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності України; 3) ведення митної
статистики; 4) розрахунку податкового
зобов'язання, визначеного за
результатами документальної
перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52
Митного кодексу України декларант який
заявляє митну вартість товару
зобов'язаний подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України
передбачає, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, здійснюється
шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Таким чином, митні органи мають
виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. Однак, дискреційні
повноваження митних органів мають
законодавчі обмеження у випадках
незгоди із задекларованою митною
вартістю. До таких, зокрема, належать
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості товарів.

Як встановлено з матеріалів справи, при
декларуванні товару позивач визначив
його митну вартість виходячи саме з
ціни угоди, що підлягала сплаті згідно
до умов контракту, специфікацій,
виставлених інвойсів та інших
документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, згідно з частиною 2
зазначеної статті є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Також, відповідно до частин 1-3 статті 55
Митного кодексу України, Рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів , які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу Х цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Форма рішення про коригування митної
вартості товарів встановлюється
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Разом з тим, відповідно до вимог статті
57 Митного кодексу України, основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
рішення відповідача про коригування
митної вартості товарів у п. 33
"Обставини прийняття Рішення та
джерела інформації, що
використовувалися митним органом для
визначення митної вартості" мотивоване
тим, що заявлена декларантом митна
вартість не може бути визнана, оскільки
надані документи містять розбіжності,
декларант відмовився від надання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість.

Проте з цього приводу суд зазначає, що
позивачем на запит митного органу щодо
надання додаткових документів надано
додаткові документи, перелік яких
зазначався вище.

Щодо посилань відповідача про
розбіжності в наданих документах суд
зазначає наступне.

Контракт дійсно був укладений між ПАТ
«ЗАЗ» та ЗАТ «Полистил», проте
позивачем надавалась як митному органу
(а.с.7), так і до суду (а.с.20) додаткова
угода №10 від 13.12.2013 до Контракту
№235-ПС/2011 від 07.07.2011, відповідно до якої
Закрите акціонерне товариство
«ПОЛИСТИЛ» перейменовується на
Закрите акціонерне товариство
«Лысьвенский металлургичечский
завод».

Крім того, щодо посилань відповідача на
ту обставину, що в СМR в гр.23 (перевізник)
зазначена ФОП ОСОБА_6, а довідка про
транспортні витрати видана ООО
«Аско-Экспедиция» () суд
зазначає наступне.

Між ПАТ «ЗАЗ» та ООО «Аско-Экспедиция»
18.08.2010 було укладено Генеральний
договір №540 про
транспортно-експедиторське
обслуговування (а.с.71-82), відповідно до
умов якого Експедитор прийняв на себе
зобов'язання від свого імені, за
рахунок та в інтересах Замовника
організовувати
транспортно-експедиторське
обслуговування, перевезення
експортно-імпортних та транзитних
грузів замовника.

ООО «Аско-Экспедиция» залучив до
виконання договору іншу юридичну особу
ТОВ «Терра-Верналіс», про що
свідчить Договір №АП-14/11.02.2014 від 11.02.2014
(а.с.83-85).

Також судом встановлено, що ТОВ
«Терра-Верналіс» з Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 раніше було
укладено Договір №03/01 від 03.01.2014 про
надання транспортно-експедиторських
послуг на перевезення грузів в
міжнародному автомобільному
сполученні (а.с.86).

В матеріалах справи наявна довідка про
транспортні витрати №1801 від 27.05.2014,
видана ТОВ «АСКО-Експедиція» (а.с.25).

При цьому суд звертає увагу, що в
матеріалах наявне платіжне доручення
№143330 від 06.08.2014 (а.с.87) про сплату
позивачем на рахунок ТОВ
«АСКО-Експедиція» ()
коштів в оплату за доставку вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 932 Цивільного
кодексу України експедитор має право
залучити до виконання своїх обов'язків
інших осіб.

Отже, вищенаведене пояснює та
підтверджує, наявними в матеріалах
справи документами, чому в СМR в гр.23
(перевізник) зазначена ФОП ОСОБА_6, а
довідка про транспортні витрати видана
ООО «Аско-Экспедиция».

Щодо твердження відповідача, що в
специфікації від 16.05.2014 №23 в графі
марка проката - вказано «Рулон
ЭЦ-1-БТ-БШ-ОСВ-1-08Ю», а в рахунку
зазначено «Прокат тонколистовий
холоднокатаний електролітично
оцинкований ЭЦ-108Ю ОСВ 1 0,70*810(нар)», суд
зазначає наступне.

В специфікації №23 від 16.05.2014 в графі
«найменування товару» зазначено
«Прокат тонколистовий холоднокатаний
електролітично оцинкований» (а.с.23).

В Рахунку-фактурі №3985 від 27.05.2014 в графі
«Найменування товару» зазначено
«Прокат тонколистовий холоднокатаний
електролітично оцинкований»(а.с.24).

Суд зазначає, що найменування товару є
однаковим у вищезазначених документах,
все інше є технічними
характеристиками імпортованого товару
і протиріч не містять.

Те ж саме стосується і комерційної
пропозиції постачальника.

Отже, суд дослідивши наявні матеріали
адміністративної справи дійшов
висновку про відсутність розбіжностей
у поданих позивачем до відповідача
документах для митного оформлення
товару.

Щодо тверджень відповідача, що біржове
котирування, надане позивачем на запит
митного органу, містить інформацію
станом на період 16.05.2014-23.05.2014, що не
відповідає терміну, визначеному в
методичних рекомендаціях від 13.07.2012
№362, а також на те, що в переліку
зазначені країни Бельгія, Китай, ЄЕС,
тощо, а по СНД (Росії) інформація
відсутня суд звертає увагу, що
Методичні рекомендації, на які
посилається відповідач в
обґрунтування заперечень, - не є
Законом, а є лише відомчим
нормативно-правовим актом і поряд із
Законами України носить лише
інформативно-рекомендаційний
характер, оскільки приймається на
основі та у відповідності до
Конституції України та Законів
України, отже Закони України мають вищу
юридичну силу.

Отже, оскільки Митний кодекс України
має вищу юридичну силу ніж Методичні
рекомендації, та оскільки Кодекс не
містить вищезазначених вимог до
додаткових документів, судом не
приймаються посилання відповідача
щодо неповноти надання позивачем
відомостей на підтвердження митної
вартості товару на запит митного
органу.

Крім того суд звертає увагу, що
відповідачем у повідомленні про
надання додаткових документів не
зазначено періодів, за які необхідно
надати інформацію біржових
організацій про вартість
задекларованого позивачем товару, і
так само не конкретизовано країни, по
яким необхідно надати таку інформацію,
а отже такі твердження відповідача в
обґрунтування позиції щодо ненадання
позивачем документів для
підтвердження митної вартості товару є
безпідставними.

У зв'язку з викладеним суд приходить до
висновку, що позивачем було подано всі
необхідні та належні документи, які
дозволяли визначити митну вартість
товару за методом оцінки за ціною угоди
щодо товарів (метод 1).

При цьому, відповідно до частини 3
статті 53 Митного кодексу України, у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної
статті, декларант або уповноважена ним
особа за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Таким чином, відмовляючи в митному
оформленні товару за першим методом,
митний орган послався на неподання
позивачем усіх додатково витребуваних
документів, що не відповідає
обставинам справи, оскільки позивачем
відповідно до вищенаведених приписів
Митного кодексу України надавались
відповідні документи, що підтверджують
митну вартість, а у випадку об'єктивної
неможливості та відсутності цих
документів - письмові пояснення причин
їх ненадання.

Як вже зазначалось вище, судом
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 05.06.2014 ПАТ «ЗАЗ»
була надана відповідь на запит митного
органу стосовно витребування
додаткових документів, в якій надані
пояснення з приводу запитуваних та
наданих документів.

Надані позивачем документи на
підтвердження митної вартості товару
оглянуті та досліджені судом,
розбіжностей, наявних ознак підробки
або відсутності відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів такі
документи не містять.

З урахуванням викладених обставин
справи, суд приходить до висновку, що на
вимогу митного органу та згідно
Митного кодексу України, щодо поставки
«Прокат плоский із вуглецевої сталі
завширшки 810 мм, тонколистовий
холоднокатаний, електролітічно
оцинкований» позивачем надані
обґрунтовані пояснення з підстав не
надання витребуваних документів, у
зв'язку з чим вважає, що ПАТ «ЗАЗ» на
вимогу Запорізької митниці надані всі
документи, можливість надання яких
об'єктивно існувала у позивача на час
витребування митницею.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу
України, у разі відсутності даних, що
підтверджують правильність визначення
заявленої декларантом митної вартості
товарів, або за наявності
обґрунтованих сумнівів у
достовірності поданих декларантом
відомостей митний орган може
самостійно визначити митну вартість
товарів, що декларуються послідовно
застосовуючи методи визначення митної
вартості, встановлені цим Кодексом, на
підставі наявних у нього відомостей, у
тому числі цінової інформації щодо
ідентичних чи подібних (аналогічних)
товарів.

За змістом статті 57 Митного кодексу
України, якщо митна вартість не може
бути визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 59 і 60 цього
Кодексу. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог статей 59 і 60 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 62,
або обчислена відповідно до вимог
статті 63 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Як вже зазначалось вище, відповідачем
05.06.2014 прийнято Рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів
№112050000/2014/000201/2 з огляду на те, що
декларантом позивача не подано в
повному обсязі документів, які
підтверджують митну вартість, а також
декларант відмовився від надання
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість в повному
обсязі.

Проте, з огляду на все вищевикладене
суд дійшов висновку, що відповідачем не
надано переконливих доказів, які
підтверджують правомірність прийняття
оскаржуваного рішення щодо
коригування митної вартості.

З дій відповідача та прийнятого
рішення не встановлено наявність
потреби витребування у позивача даних,
що підтверджують правильність
визначення заявленої декларантом
митної вартості товару, наявність
виникнення у нього об'єктивних
обставин та обґрунтованих сумнівів
щодо достовірності поданих
декларантом відомостей про митну
вартість товару та/або неправильності
обрання позивачем методу визначення та
обчислення митної вартості товару.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості митним
органом не дотримано процедуру
визначення митної вартості
імпортованого товару та його митного
оформлення відповідно до вимог митного
законодавства, при митному оформленні
товару позивачем до митного органу
надані всі необхідні документи для
визначення митної вартості товару, у
зв'язку з чим Рішення про коригування
митної вартості товарів за резервним
методом від 05.06.2014 №112050000/2014/000201/2
прийнято необґрунтовано, всупереч
вимогам діючого законодавства, а
відтак позовні вимоги підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійсненні нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Запорізький
автомобілебудівельний завод"
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Запорізької митниці про
корегування митної вартості товарів
№112050000/2014/000201/2 від 05.06.2014.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Публічного акціонерного
товариства "Запорізький
автомобілебудівельний завод" судовий
збір у розмірі 182 грн. 70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В.
Шара