Справа № 804/10447/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В. при
секретаріФедуркіна А.В. за участю:
від позивача - від відповідача 1 - від
відповідача 2 - ОСОБА_3; Борисенко А.О.;
Перькова М.В.; розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області,
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
21.07.14р. ОСОБА_3 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області, в якому
просив суд:
- визнати протиправним рішення
Головного управління МВС України в
Дніпропетровській області щодо його
звільнення з 02.10.13р. з посади начальника
сектора №15 відділу
техніко-криміналістичного
забезпечення органів внутрішніх справ
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС, яке відбулося на підставі
наказів ГУ УМВС України в
Дніпропетровській області за №2105 від
03.09.2013 та №258 о/с від 01.10.13р.;
- зобов'язати відповідача поновити
ОСОБА_6 на посаді начальника сектора №15
відділу техніко-криміналістичного
забезпечення органів внутрішніх справ
експерно-криміналістичного центру при
ГУ МВС з 02.10.13р.;
- стягнути з Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області на користь
ОСОБА_6 середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу за період з 02.10.13р.
В обґрунтування позову позивач
зазначив, що з 01.08.1994р. по 02.10.13р.
проходив службу в органах внутрішніх
справ. 02.10.13р. на підставі наказу №2105
від 03.09.2013 та №258 о/с від 01.10.13р. його було
звільнено з органів внутрішніх справ з
посади начальника сектора №15 відділу
техніко-криміналістичного
забезпечення органів внутрішніх справ
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС за п.64 «Є» «положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ», за порушення
дисципліни. Зокрема, до НДЕКЦ з
Криворізького МУ ГУМВС України
надійшла інформація про складання у
відношенні позивача працівниками ДПС
ДАІ Кіровоградської області
адміністративного протоколу за ч.1 ст.130
КУпАП. Ввжає наказ про звільнення
передчасним, оскільки не було
враховано, що в Дзержинського
районному суду м.Кривого Рогу на той
час перебувало адміністративне
провадження щодо притягнення гр.ОСОБА_6
до адміністративної відповідальності
по ч.1 ст.130 КУпАП України із приводу
фактів, що лягли в основу оскаржуваного
наказу про звільнення. Також, звертає
увагу суду на той факт, що звільнення
осіб рядового і начальницького складу
з органів внутрішніх справ, як вид
стягнення, є крайнім заходом
дисциплінарного впливу, а тому просить
суд визнати протиправним рішення про
його звільнення, поновити на займаній
посаді та стягнути з відповідача-1
середню заробітну плату за час
Ухвалою суду від 23.07.14р. відкрито
призначено справу до розгляду в
содовому засіданні на 29.07.14р.
В подальшому розгляд справи
відкладався на 05.08.14р. та 22.08.14р.
Ухвалою суду від 05.08.14р. задоволено
клопотання Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області про
залучення Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України у Дніпропетровській
області до участі у справі в якості
В судовому засіданні представники
відповідача-1,2 проти позову
заперечували, просили суд відмовити в
його задоволенні, мотивуючи тим, що
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України регулюється
не Кодексом Законів про працю України,
як вказує позивач, а законодавством про
ці органи: Законом України «Про
міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІІ,
Положенням про проходження служби
рядовим і начальницьким складом ОВС
України, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року
№ 114, Дисциплінарним Статутом ОВС
України, затвердженим Законом України
від 22.02.2006 року № 3460-ІУ. Відповідачі не
погоджуються з доводами ОСОБА_3 щодо
безпідставності накладення на нього
дисциплінарного стягнення у вигляді
звільнення з ОВС, оскільки підставою
для звільнення був наказ ГУМВС України
в Дніпропетровській області від 03.09.2013
№ 2105, в свою чергу підставою видання
наказу про притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ ОСОБА_3 став висновок
службового розслідування від 30.08.2013, за
фактом складання протоколу про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст. 130 КУпАП від 13.07.2013 на підполковника
міліції ОСОБА_3, начальника сектора №15
техніко-криміналістичного
забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС
України в Дніпропетровській області.
Таким чином, при звільненні ОСОБА_3 із
органів внутрішніх справ України ГУМВС
України в Дніпропетровській області
діяло в межах повноважень та в спосіб,
передбачений чинним законодавством.
Заслухавши позивача та
представників відповідачів, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази у
сукупності з нормами чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позову, виходячи з наступного:
ОСОБА_3 проходив службу в органах
внутрішніх справ починаючи з 01.08.1994р.
Відповідно до наказу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області від 25.07.1994р. №292. ОСОБА_3
призначено на посаду начальника
сектора №15 техніко-криміналістичного
забезпечення ОВС НДЕКЦ при ГУМВС
України в Дніпропетровській області.
01.10.2013р. Головним управлінням
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області на
підставі наказу ГУМВС України в
Дніпропетровській області № 2105 від
03.09.2013р. про притягнення до
дисциплінарної відповідальності у
вигляді звільнення з органів
внутрішніх справ винесено наказ №258 о/с
дск, яким відповідно до пункту 64 «є»
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ звільнено
полковника міліції ОСОБА_6 (НОМЕР_2) з
посади начальника сектора №15 відділу
техніко-криміналістичного
забезпечення органів внутрішніх справ
експертно-криміналістичного центру
Не погоджуючись з означеним наказом
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області від 01.10.2013р.
№258 о/с та наказом № 2105 від 03.09.2013р. про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
з органів внутрішніх справ, позивач
звернувся до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
даною позовною заявою.
Суд вважає, що оскаржувані позивачем
рішення Головного управління МВС
України в Дніпропетровській області, а
саме: наказ від 03.09.2013р. №2105 та наказ від
01.10.13р. №258 о/с, винесено Головним
управлінням Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області неправомірно, безпідставно та
у порушення положень чинного
законодавства України, виходячи з
наступного:

відповідно до ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Правовідносини, пов'язані з
прийняттям, проходженням та
звільненням з публічної служби в
органах внутрішніх справ регулюються,
Законом України «Про міліцію» від 20
грудня 1990року №565-XII (зі змінами та
доповненнями), Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991р. №114 (зі змінами та
доповненнями), Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України,
затвердженим Законом України від
22.02.2006р. №3460-IV (зі змінами та
доповненнями).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
міліцію" від 20 грудня 1990року №565-XII (зі
змінами та доповненнями) міліція в
Україні - державний озброєний орган
виконавчої влади, який захищає життя,
здоров'я, права і свободи громадян,
власність, природне середовище,
інтереси суспільства і держави від
протиправних посягань.

Статтею 7 Закону України «Про
міліцію» визначено, що міліція є єдиною
системою органів, яка входить до
структури міністерства внутрішніх
страв, виконує адміністративну,
профілактичну, оперативно-розшукову,
кримінально-процесуальну, виконавчу та
охоронну (на договірних засадах)
функції. Права і обов'язки, організація
роботи та структура підрозділів
визначаються положеннями, які
затверджуються Міністром внутрішніх
справ України відповідно до Закону. У
своїй діяльності міліція
підпорядковується Міністерству
внутрішніх справ України.

Частиною 1 статті 18 означеного Закону
передбачено, що порядок та умови
проходження служби в міліції
регламентуються Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, затвердженим
Кабінетом Міністрів України.
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України
затверджується Верховною Радою
України.

На реалізацію вищезазначених норм
Постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991р. №114 затверджено Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України затверджений
Законом України від 22.02.2006р. №3460-IV та
визначає сутність службової
дисципліни, обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень.

Відповідно до п.п.2,10 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України, норми якого
поширюються і на працівників міліції,
передбачено, що особи які перебувають
на службі в органах внутрішніх справ і
мають спеціальне звання полковник
міліції, відносяться до старшого
начальницького складу. Особи рядового
і начальницького складу органів
внутрішніх справ користуються всіма
соціально-економічними, політичними та
особистими правами і свободами,
виконують усі обов'язки громадян,
передбачені Конституцією та іншими
законодавчими актами, а їх права,
обов'язки і відповідальність, що
випливають з умов служби, визначаються
законодавством, Присягою, статутами
органів внутрішніх справ і цим
Положенням.

Згідно з ч.2 ст.22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані.

Відповідно до ст.43 Конституції
України громадянам гарантується
захист від незаконного звільнення.

Порядок та підстави проходження і
припинення служби в органах внутрішніх
справ регулюються Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів УРСР
від 29 липня 1991 року №114 (далі
Положення).

Відповідно до п.п. «є» п. 64 Положення
особи середнього, старшого і вищого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

Сутність службової дисципліни,
обов'язки осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ України стосовно її
дотримання, види заохочень та
дисциплінарних стягнень, порядок і
права начальників щодо їх
застосування, а також порядок
оскарження дисциплінарних стягнень
визначаються Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV «Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України» (далі
Дисциплінарний статут).

За визначенням, яке міститься у
статті 1 Дисциплінарного статуту,
службова дисципліна - дотримання
особами рядового і начальницького
складу Конституції і законів України,
актів Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 2
Дисциплінарного статуту
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту
передбачено, що службова дисципліна
базується на високій свідомості та
зобов'язує кожну особу рядового і
начальницького складу: дотримуватися
законодавства, неухильно виконувати
вимоги Присяги працівника органів
внутрішніх справ України, статутів і
наказів начальників.

У відповідності до статті 5
Дисциплінарного статуту за вчинення
дисциплінарних проступків особи
рядового і начальницького складу
несуть дисциплінарну відповідальність
згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: усне зауваження; зауваження;
догана; сувора догана; попередження про
неповну посадову відповідність;
звільнення з посади; пониження в
спеціальному званні на один ступінь;
звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно статті 14 Дисциплінарного
статуту при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини,
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ, як вид стягнення,
відповідно до ст. 14 Дисциплінарного
статут органів внутрішніх справ
України є крайнім заходом
дисциплінарного впливу.

Підставою для звільнення позивача -
ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ
шляхом винесення оскаржуваних наказів
№2105 від 03.09.2013р. та №258 о/с від 01.10.2013р. є
висновок службового розслідування за
фактом порушення службової дисципліни
підполковником міліції ОСОБА_6, яким
встановлено грубе порушення службової
дисципліни яке виразилось у порушенні
вимог ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС
України, Присяги працівника ОВС, Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
ОСОБА_6 керував транспортним засобом у
стані алкогольного сп'яніння,
самовільно виїхав за межі області, не
проінформував керівництво про
складання відносно нього протоколу про
адміністративне правопорушення.

Відповідач вказує, що матеріалами
службового розслідування
підтверджується, що

05.08.2013 р. до НДЕКЦ з Криворізького
МУ ГУМВС надійшла інформація про
складення відносно ОСОБА_3
адміністративного протоколу за
порушення пп. «а» п. 2.9. Правил
дорожнього руху України.

Підчас перевірки даної інформації
було встановлено, 13.07.2013 р. о 00 год. 30хв.
Працівниками ДПС роти ДПС ДАІ УМВС в
Кіровоградській області був зупинений
автомобіль MERSEDES-BENZ VITO н/з НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_3

Працівниками ДАІ підчас перевірки
було виявлено у ОСОБА_3 ознаки
алкогольного сп'яніння - різкий запах
алкоголю з порожнини рота, що
підтверджується рапортами працівників
ДАІ. З метою документування
адміністративного правопорушення, та
підтвердження факту керування ОСОБА_3
транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння працівниками
ДАІ було застосовано алкотестер Drager
Alcotest 6810 и.н 2241. Під час проведення
перевірки ОСОБА_3 на вказаному
алкотестері вміст алкоголю у повітрі,
що видихається складав 0,88%о, що
відповідає середньому ступеню
сп'яніння, що підтверджується
поясненнями працівників ДАІ, та
відеозаписом. З зв'язку з чим
працівниками ДАІ було складено
адміністративний протокол АГ2 №643199
відносно ОСОБА_3 за порушення пп. «а» п.
2.9. Правил дорожнього руху України.

Однак, на момент винесення
оскаржуваних наказів та проведення
службового розслідування відносно
позивача вина останнього у вчиненні
адміністративного правопорушення
(керування автомобілем в нетверезому
стані) не була доведеною,оскільки
справа перебувала на розгляді у суді,
тому висновки службового
розслідування і прийняті на їх
підставі накази відповідача були
передчасними.

Натомість, до справи долучено докази
про те, що ОСОБА_6 у період складення
адміністративного протоколу АГ2 №643199 у
стані алкогольного сп'яніння не
перебував.

В матеріалах справи міститься
постанова суду від 29.11.2013р. по справі
№210/5641/13-п, яка набрала законної сили,
якою закрито провадження у справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_6 за ч.1 ст. 130
КпАП України за відсутністю складу
правопорушення.

Даною постановою встановлено, що
ознак сп'яніння у водія ОСОБА_6 при
складанні протоколу про
адміністративне правопорушення не
було.

Вказане судове рішення набрало
законної сили у відповідності з ст. 294
Кодексу України про адміністративні
правопорушення - 09.12.2013р.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Також, відповідно до ст. 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова, яка набрала законної сили, є
обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Суд не приймає до уваги доводи
відповідачів, що позивача було
звільнено у зв'язку із порушенням
Дисциплінарного статуту, а саме: через
виїзд за межі міста на автомобілі і не
повідомлення про це свого керівництва,
адже у наказі №2105 від 03.09.2013р. не було
відображено інших обставин для його
винесення та звільнення позивача з
органів внутрішніх справ, як порушення
позивачем транспортної дисципліни -
складення щодо позивача протоколу про
адміністративне правопорушення за
керування транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння.

Крім того, зауваження відповідачів
щодо ставлення позивача до службових
обов'язків, його попередньої
негативної поведінки, рівня
кваліфікації тощо не підтвердженні
належними та допустимими доказами.

Матеріалами справи підтверджується
той факт, що письмово позивач дійсно не
повідомив своє керівництво про свій
виїзд за межі міста 13.07.2013 р., проте з
огляду на приписи статті 14
Дисциплінарного статуту та
відсутність доказів негативної
поведінки та невідповідного рівня
кваліфікації суд вважає, що за такий
проступок до позивача застосовано
крайній захід дисциплінарного
стягнення, який не відповідає тяжкості
вчиненого проступку.

Таким чином, вищевказані докази
спростовують висновки відповідача 1
про грубе порушення транспортної
дисципліни ОСОБА_6, тому наказ
відповідача № 2105 від 03.09.2013р. «Про
порушення працівником НДЕКЦ при ГУМВС
службової дисципліни та притягнення
винних до дисциплінарної
відповідальності» в частині
накладення на ОСОБА_6 дисциплінарного
стягнення у вигляді звільнення з
органів внутрішніх справ та наказ № 258
о/с дск від 01.10.2013р. «По особовому
складу» в частині звільнення ОСОБА_6 з
органів внутрішніх справ в запас
збройних сил прийняті неправомірно та
підлягають скасуванню.

Згідно вимог п. 24 «Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ» у разі незаконного
звільнення особи рядового,
начальницького складу органів
внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді). У разі поновлення на роботі
(посаді) орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно вирішує питання про
виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
але не більш як за один рік.

Відповідачі заперечували проти
розрахунку середнього заробітку
позивача за період з 02.102013р. по 18.07.2014р. в
розмірі 33638,96 грн., оскільки до такого
розрахунку позивач включив усі
нарахування, які йому нараховувались
щомісяця, однак до середнього
заробітку вони не можуть включатись.
Зокрема, відповідачем 2 надано суду
довідку про грошове забезпечення
начальника сектору НДЕКЦ при ГУМВС
України в Дніпропетровській області,
підполковника міліції ОСОБА_3 на
01.10.2013р., яке складає: оклад - 1075 грн.,
звання - 130 грн., вислуга років (30%) - 361,50
грн., всього 1566,50 грн.

За таких обставин справи, суд вважає,
що позов слід задоволити частково.

Визнати протиправним рішення
Головного управління МВС України в
Дніпропетровській області щодо його
звільнення з 02.10.13р. з посади начальника
сектора №15 відділу
техніко-криміналістичного
забезпечення органів внутрішніх справ
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС, яке відбулося на підставі
наказів ГУ УМВС України в
Дніпропетровській області за №2105 від
03.09.2013 та №258 о/с від 01.10.13р.; зобов'язати
відповідача 1 поновити ОСОБА_6 на посаді
начальника сектора №15 відділу
техніко-криміналістичного
забезпечення органів внутрішніх справ
науково-дослідного
експерно-криміналістичного центру при
ГУ МВС з 02.10.13р.; відповідачу 2 здійснити
ОСОБА_3 розрахунок середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу за період з 02.10.13р. по 18.07.14р. з
врахуванням суми грошового
забезпечення в розмірі 1566,50 грн. в
місяць та стягнути з
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України у Дніпропетровській
області на користь ОСОБА_6 відповідну
суму. В решті позову відмовити.

Частиною 1 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За наведених обставин у сукупності,
враховуючи викладені обставини,
дослідивши надані сторонами докази,
суд прийшов до висновку про часткове
задоволення адміністративного позову
ОСОБА_3 до Головного управління
міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області,
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування рішення.

Згідно ч.1 ст. 256 Кодексу
адміністративного судочинства України
негайно виконуються постанови суду,
зокрема, про поновлення на посаді у
відносинах публічної служби.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області,
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, - задоволити
частково.

Визнати протиправним рішення
Головного управління МВС України в
Дніпропетровській області щодо його
звільнення з 02.10.13р. з посади начальника
сектора №15 відділу
техніко-криміналістичного
забезпечення органів внутрішніх справ
науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС, яке відбулося на підставі
наказів ГУ УМВС України в
Дніпропетровській області за №2105 від
03.09.2013 та №258 о/с від 01.10.13р.

Зобов'язати Головне управління
міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області поновити
ОСОБА_6 на посаді начальника сектора №15
відділу техніко-криміналістичного
забезпечення органів внутрішніх справ
науково-дослідного
експерно-криміналістичного центру при
ГУ МВС з 02.10.13р.

Зобов'язати Науково-дослідний
експертно-криміналістичний центр при
ГУМВС України у Дніпропетровській
області здійснити ОСОБА_3 розрахунок
середньої заробітної плати за час
вимушеного прогулу за період з 02.10.13р.
по 18.07.14р. з врахуванням суми грошового
забезпечення в розмірі 1566,50 грн. в
місяць та стягнути з
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУМВС України у Дніпропетровській
області на користь ОСОБА_6 відповідну
суму.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова підлягає негайному
виконанню.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна,
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено
26 серпня 2014 року

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили Суддя З
оригіналом згідно Спеціаліст І
категорії С.В.
Ніколайчук
Писаренко Ю.В.