Справа № 807/2687/13-а
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 р.
Справа № 876/11339/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського
окружного адміністративного суду від 31
липня 2013 року по справі №807/2687/13 - а за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Старшого державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції Лейвай Г. В. про визнання дій
незаконними та визнання рішення
протиправним, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до старшого
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Хустського районного управління
юстиції Лейвай Г. В., в якому просив:
визнати дії старшого державного
виконавця Лейвай Г. В. незаконними;
скасувати постанову про розшук майна
боржника №33386048 від 22 березня 2013 року;
визнати акт від 22 липня 2013 року про
видання ключів та технічного паспорту
до автомобіля ІВЕКО державний номерний
знак НОМЕР_1 незаконним.

Ухвалою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року відкрито провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до старшого державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Хустського
районного управління юстиції Лейвай Г.
В. про визнання дій незаконними та
визнання рішення протиправним в
частині позовних вимог щодо визнання
дій старшого державного виконавця
Лейвай Г. В. незаконними та скасування
постанови про розшук майна боржника
№33386048 від 22 березня 2013 року. У
відкритті провадження в частині
позовних вимог про визнання акту від 22
липня 2013 року про видання ключів та
технічного паспорту до автомобіля
ІВЕКО державний номерний знак НОМЕР_1
незаконним відмовлено.

З таким судовим рішенням суду першої
інстанції в частині відмови у
відкритті провадження в
адміністративній справі не погодився
позивач і оскаржив його в апеляційному
порядку до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на
порушення норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання, просить ухвалити рішення про
визнання безпідставної відмови у
відкритті провадження в оскаржуваній
частині та зобов'язати суд першої
інстанції розглянути справу в повному
обсязі.

Особа, яка подала апеляційну скаргу
(позивач) в судове засідання не прибула,
а також не прибув в судове засідання
відповідач, хоча сторони належним
чином та у встановленому законом
порядку були повідомлені про дату, час
та місце судового засідання у справі.

Також, від вказаних осіб відсутні
клопотання про розгляд справи за їх
участі чи участі їх представників.

У зв'язку з цим та у відповідності до ст.
197 Кодексу адміністративного
судочинства України справу розглянуто
в письмовому провадженні на підставі
наявних у справі доказів.

Вислухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та докази, перевіривши доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
в порядку, передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України, може бути оскаржене лише таке
рішення, яке породжує безпосередньо
права чи обов'язки для позивача. Не може
бути предметом оскарження такий акт
органу державної влади, який не
породжує безпосередньо права чи
обов'язки для позивача.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень
шляхом справедливого, неупередженого
та своєчасного розгляду
адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 17 Кодексу адміністративного
судочинства України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно - правові спори, зокрема: спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності;

При визначенні юрисдикції справи,
необхідно виходити з характеру
спірних правовідносин, прав та
інтересів, за захистом яких звернувся
позивач, суб'єктного складу сторін,
предмету спірних правовідносин.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
«суб'єктом владних повноважень»
визначено орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхню
посадову чи службову особу, іншого
суб'єкта при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції
адміністративних судів належать спори
фізичних чи юридичних осіб з органом
державної влади, органом місцевого
самоврядування, їхньою посадовою або
службовою особою, предметом яких є
перевірка законності рішень, дій чи
бездіяльності цих органів (осіб),
відповідно, прийнятих або вчинених
ними при здійсненні владних
управлінських функцій.

Відповідно до ст. 55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 25 листопада 1997 року №6
- зп «Щодо офіційного тлумачення
частини другої статті 55 Конституції
України та статті 248 - 2 Цивільного
процесуального кодексу України»
частину другу ст. 55 Конституції України
необхідно розуміти так, що кожен, тобто
громадянин України, іноземець, особа
без громадянства має гарантоване
державою право оскаржити в суді
загальної юрисдикції рішення, дії чи
бездіяльність будь - якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія
чи бездіяльність порушують їхні права
і свободи або перешкоджають здійсненню
цих прав і свобод, а тому потребують
правового захисту в суді.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
умовою для звернення особи до суду з
позовом щодо оскарження рішення, дії чи
бездіяльність будь - якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод.

У разі відповідного звернення особи
суд повинен розглянути питання щодо
наявності порушення суб'єктивного
права заявника у конкретних
правовідносинах і на підставі цього
вирішити спір.

Отже, оскільки правовідносини, що
виникли в даному випадку, є публічно -
правовими, суд першої інстанції, в разі
відсутності інших перешкод для
відкриття провадження в справі,
повинен був відкрити провадження в
справі в спірній частині позовних
вимог та встановити наявність чи
відсутність факту порушення прав,
свобод чи інтересів позивача.

Відсутність порушеного права
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до вимог ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи. Згідно ст. 165 Кодексу
адміністративного судочинства України
у мотивувальній частині ухвали
зазначаються мотиви, з яких суд дійшов
до певних висновків, і закон, яким
керувався суд при постановленні
ухвали.

Проте, при постановленні ухвали про
відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі суд першої
інстанції не дотримався зазначених
вимог.

Порушення норм процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання та невідповідність
висновків суду обставинам справи
згідно ст. 204 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставами для
скасування ухвали суду, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи до суду
першої інстанції для продовження її
розгляду.

Тому, колегія суддів вважає, що ухвалу з
наведених вище мотивів в частині
відмови у відкритті провадження у
справі за відповідною вимогою слід
скасувати, а матеріали справи за
вказаним адміністративним позовом -
направити до Закарпатського окружного
адміністративного суду для
продовження її розгляду.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 204, 206, 211, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Закарпатського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року по справі № 807/2687/13 - а в частині
відмови у відкритті провадження в
адміністративній справі скасувати.

Матеріали справи за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Старшого державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Хустського
районного управління юстиції Лейвай Г.
В. про визнання дій незаконними та
визнання рішення протиправним у цій
частині направити до Закарпатського
окружного адміністративного суду для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення і касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський