Справа № 127/10445/14-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Дернова В. В.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Боровицького О. А.

за участю:

секретаря судового засідання:
Майданюк Я.Л.

представника відповідача: Романенко Ю.
В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради на постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 16 червня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради про визнання
протиправними дій та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку , -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в
суд з позовом до Департаменту
соціальної політики Вінницької
області, в якому просила визнати
протиправними дії Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради з нарахування і виплати їй
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі меншому ніж прожитковий
мінімуму для дітей віком до шести
років; зобов'язати здійснити
перерахунок та виплату соціальної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 05 серпня 2013 року по 05 травня 2014
року у розмірі прожиткового мінімуму
для дітей віком до шести років;
зобов'язати здійснити виплату
соціальної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 05 серпня 2013 року по 05
травня 2014 року з урахуванням
проведених раніше виплат; зобов'язати
подати звіт про виконання судового
рішення у місячний строк після
набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 червня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Департаменту соціальної політики
Вінницької міської ради про визнання
неправомірними дій та стягнення
недоплачуваної щомісячної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 05.08.2013 року
до 21.11.2013 року залишено без розгляду.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 червня 2014 року
позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати вищезазначену
постанову та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права, а
також на неповне з'ясування судом всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
судового розгляду справи в судове
засідання не з"явились.

У зв'язку з неприбуттям в судове
засідання жодної з осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату час і місце
судового засідання, та відсутності
клопотань від усіх осіб, що беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
пунктів 1, 2 частини 1 статті 197 КАС
України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
міського суду Вінницької області - без
змін, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачка є застрахованою особою і на
момент звернення до суду перебувала у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. За
період відпустки останній
нараховувалася та виплачувалася
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі 130 грн.

Посилаючись на положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням", відповідно до
якого, допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом,
ОСОБА_3 звернулася до відповідача із
заявою про здійснення перерахунку та
виплати допомоги.

Отримавши відповідь-відмову у
перерахунку допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку, позивачка звернулася до суду із
даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
нарахування та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, суд першої інстанції
виходив з того, що право застрахованої
особи в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
щодо неотриманої в повному обсязі
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею 3-річного віку
регулюється положенням ст. 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням
".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
розмір допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
розраховується, виходячи зі
встановленого законодавством розміру
прожиткового мінімуму в розрахунку на
місяць.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України "Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України"
-правовідносини стосовно виплати
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми", дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
законами. Зокрема, статтею 43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" внесені
відповідні зміни до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми" та
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням". Зокрема, змінами до статті
13 Закону України "Про державну допомогу
сім'ям з дітьми" його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням" було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України",
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40-44
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням".

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням", а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми".

Водночас Законами України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік" та
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
визначено, що допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі -Порядок) затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року № 1751, направлений саме
на виконання Закону України "Про
державну допомогу сім'ям з дітьми"
(пункт 1 Порядку). Новий акт Уряду на
виконання статті 45 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік" не
приймався.

За змістом пункту 17 цього Порядку право
на виплату допомоги мають особи,
зазначені в статті 13 Закону України
"Про державну допомогу сім'ям з дітьми",
яка на час виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням Кабінет
Міністрів України не визначав.

Аналогічна правова позиція міститься в
постанові Верховного суду України від
25.12.2012 року по адміністративні справі
№21-410а12.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
визначився з тим, що для вирішення
спору стосовно виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, в даному
випадку такою особою є позивачка,
повинні застосовуватися норми
спеціального закону (яким є Закон
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням").

Разом з тим, Вінницьким міським судом
помилково допущено винесену постанову
до негайного виконання, оскільки
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України
встановлено вичерпний перелік
постанов суду, що підлягають до
негайного виконання, однак, в даному
випадку прийнято рішення
зобов'язального характеру.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно по суті вирішив
розглядуваний спір, однак із
помилковим застосуванням норм
процесуального права в частині
звернення постанови суду до негайного
виконання, через що оскаржувану
постанову в цій частині слід скасувати.

За приписами ч. 2 ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.

Враховуючи вище наведене, колегія
суддів прийшла до висновку, що суд
першої інстанції, ухвалюючи рішення, не
в повній мірі з'ясував обставини справи
та порушив норми процесуального права,
що призвело до частково неправильного
вирішення справи, а тому постанова суду
першої інстанції підлягає частковому
скасуванню.

Згідно п.1, п. 4 ч.1 ст.202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також, порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту
соціальної політики Вінницької
міської ради задовольнити частково .

Постанову Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 червня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3 до Департаменту соціальної
політики Вінницької міської ради про
визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку, -
скасувати в частині звернення
постанови суду до негайного виконання .

В цій частині прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовної вимоги про
звернення постанови суду до негайного
виконання відмовити.

В решті постанову Вінницького міського
суду Вінницької області від 16.06.2014 року
залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "21" жовтня 2014 р. .

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.