Справа № 463/4208/14-а
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року м.
Львів

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді
Гирич С. В.

при секретарі судових засідань
Попович Х.І.

з участю позивача
ОСОБА_2

та представника відповідача
Штангрет У.Я.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши адміністративний позов
ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду
України в Личаківському районі м.
Львова про визнання дій неправомірними
та зобов'язання до здійснення
перерахунку розміру пенсії, суд -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
неправомірними дій, зобов'язання
провести перерахунок з 13.02.2014 року
розміру призначеної пенсії відповідно
до ст.37 Закону України «Про державну
службу» з врахуванням допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань та сум індексації під час
обчислення пенсії, обчислення
середньомісячного заробітку
державного службовця, виходячи із
встановленого 20% розміру надбавки за
вислугу років під час обчислення
пенсії.

Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з
29.12.1995 року працював на різних посадах
державного службовця по 13.11.2012 року,
коли був звільнений з посади ГДПРІ
відділу податкового супроводження
підприємств паливно-енергетичної
галузі СДПІ по роботі з ВПП у м. Львові
ДПС за власним бажанням у зв'язку із
виходом на пенсію. Управлінням
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова йому
було призначено пенсію по інвалідності
державного службовця у відповідності
до положень ст.37 Закону України «Про
державну службу». Однак вважає, що під
час нарахування йому розміру пенсії
відповідачем було допущено порушення в
частині визначення розміру
середньомісячного заробітку виходячи
із довідки про заробітну плату, яка не
включала повного переліку доходів,
отримуваних ним під час проходження
державної служби. Зокрема відповідачем
під час обчислення пенсії не враховано
матеріальну допомогу на оздоровлення,
допомогу для вирішення
соціально-побутових питань та суми
індексації, встановлену йому 20% розмір
надбавки за вислугу років, внаслідок
чого він отримує пенсію у заниженому
розмірі. Отримавши на початку серпня
довідку про заробітну плату нового
зразка, яка включала у себе усі вище
зазначені виплати, він звернувся 06.08.2014
року до управління Пенсійного фонду з
приводу перерахунку пенсії. Однак йому
було відмовлено у здійсненні
перерахунку пенсії листом від 13.08.2014
року.

Вважає таку відмову відповідача
неправомірною, оскільки відповідно до
положень ст.ст.33,37 Закону України «Про
державну службу», ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» та ст.41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» зазначені види виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, охоплюються поняттям
заробітної плати та включаються до
системи всіх видів оплати праці
державного службовця при обчисленні
пенсії. А тому просить позов
задоволити.

В судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримав, дав пояснення аналогічні
вище наведеним.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечила проти
адміністративного позову, пояснила, що
дійсно позивачу нараховано та
виплачується пенсія державного
службовця по інвалідності на підставі
ст.37 Закону України «Про державну
службу» в розмірі 70% від суми його
заробітної плати, на яку нараховувався
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування. В той же час вважає, що
положеннями ст.33 Закону чітко
визначено з яких складових елементів
може складатися заробітна плата.
Оскільки у відповідності до постанови
Кабінету Міністрів України №212 від
24.02.2003 року допомога на оздоровлення та
матеріальна допомога, інші грошові
винагороди не належать до інших
надбавок, а тому вважає, що підстав у
відповідача для врахування виплат цих
надбавок позивачу при обрахуванні
розміру пенсії не було, просить у
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу,
дослідивши та перевіривши письмові
докази у справі у їх сукупності, суд
задовольняє адміністративний позов з
таких підстав.

Судом встановлено, що 06.08.2014 року
позивач звернувся із заявою (а.с.55) до
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова про
перерахунок призначеної йому пенсії з
врахуванням довідок про заробітну
плату від 24.07.2014 року та 05.08.2014 року.

Листом від 13.08.2014 року №6675/11-14
відповідачем відмовлено позивачу у
здійсненні перерахунку призначеної
позивачу з 14.11.2012 року пенсії з підстав
того, що не включені у розрахунок
пенсії виплати на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та інші
виплати не є складовою частиною
заробітної плати.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України
визначено, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Відповідно до вимог ч.3.ст.2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Як вбачається із записів у трудовій
книжці (а.с.8-27), позивач ОСОБА_2
починаючи з 29.12.1995 року працював на
різних посадах державного службовця по
13.11.2012 року, та був звільнений з посади
ГДПРІ відділу податкового
супроводження підприємств
паливно-енергетичної галузі СДПІ по
роботі з ВПП у м. Львові ДПС за власним
бажанням у зв'язку із виходом на пенсію
по інвалідності.

Згідно довідок про складові заробітної
плати від 24.07.2014 року та від 05.08.2014 року
(а.с.28-31) вбачається, що протягом 2005-2012
років ОСОБА_2 в складі заробітної плати,
з якої відраховувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, отримував інші
виплати, які складалися із
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, сум
індексації доходів, 20% розмір надбавки
за вислугу років.

Судом встановлено, що у зв'язку із
виходом на пенсію, управлінням
Пенсійного Фонду України в
Личаківському районі м. Львова було
нараховано та призначено позивачу
пенсію державного службовця по
інвалідності без врахування виплат
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, сум
індексації доходів, 20% розміру надбавки
за вислугу років.

У відповідності до положень ст.37 Закону
України «Про державну службу» пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків суми їх заробітної
плати, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Крім цього, законодавцем у ст.2 цього
Закону визначено структуру заробітної
плати, до якої входить: основна та
додаткова заробітна плата, а також
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Частиною 2 ст.33 Закону України «Про
державну службу» передбачено, що
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

А отже, наведені вище правові норми
дають підстави суду дійти висновку про
те, що матеріальна допомога на
оздоровлення, допомога для вирішення
соціально-побутових питань, суми
індексації доходів, 20% розмір надбавки
за вислугу років входили до системи
оплати праці позивача, як державного
службовця.

Крім того, ст.66 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій. Зокрема ч.1
визначено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до положень ст.41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року визначено, що в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Оскільки позивачем отримувалися в
складі заробітної плати зазначені види
виплат, з яких нараховувалися та
сплачувалися страхові внески або збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування позивача, як застрахованої
особи, а тому управління Пенсійного
фонду України в Личаківському районі м.
Львова зобов'язане було враховувати їх
в заробіток (дохід) позивача для
обчислення її пенсії незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати.

Аналогічну позицію зайняв Верховний
Суд України у своїй постанові від 20.02.2012
року у справі №21-430а11, здійснюючи
перегляд судового рішення в
адміністративній справі з приводу
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права вказавши про
те, що не врахування при обчисленні
розміру пенсії матеріальної допомоги,
на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, є наслідком порушення
правил застосування норм права,
оскільки перевага була надана
положенням Законів України «Про
державну службу» та «Про оплату праці»,
які щодо спірних відносин є загальними.
У той же час перевагу мають спеціальні
норми, що визначають виплати (доходи)
для обчислення пенсії, за наведених
обставин - ст.41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст.66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Оскільки у відповідності до вимог ч.1
ст.244-2 КАС України, рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх судів України, а тому слід
задоволити адміністративний позов,
визнати неправомірними дії
відповідача та зобов'язати його
здійснити перерахунок розміру
призначеної позивачу пенсії з
врахуванням допомоги на оздоровлення
та матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань.

При цьому слід зобов'язати відповідача
здійснити такий перерахунок з 13.02.2014
року, тобто в межах передбаченого ст.99
КАС України шестимісячного строку, що
передує моменту звернення позивача до
суду за захистом свого порушеного
права.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 160-163, 244-2 КАС
України, ст.ст.33,37 Закону України «Про
державну службу», ст.ст.1,2 Закону
України «Про оплату праці», ст.66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
ст.41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», постанови Верховного
Суду України від 20.02.2012 року у справі
№21-430а11, суд,-

п о с т а н о в и в :

адміністративний позов задоволити.

Визнання неправомірними дії
управління Пенсійного Фонду України в
Личаківському районі м. Львова щодо
визначення середньомісячного
заробітку для обчислення пенсії
ОСОБА_2 та проведення її перерахунку у
відповідності до вимог ст.37 Закону
України «Про державну службу» з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань, сум індексації під час
обчислення пенсії та встановленого 20%
розміру надбавки за вислугу років під
час обчислення пенсії.

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в Личаківському районі м.
Львова провести перерахунок розміру
призначеної пенсії ОСОБА_2 відповідно
до ст.37 Закону України «Про державну
службу» з врахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, сум
індексації під час обчислення пенсії
та встановленого 20% розміру надбавки за
вислугу років під час обчислення
пенсії за період з 13.02.2014 року.

На постанову суду може бути подана
апеляційна скарга в порядку і в строки
передбачені ст.186 КАС України.

Суддя:
Гирич С. В.