Справа № 817/2413/14
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"20" жовтня 2014 р.
Справа № 817/2413/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представника позивача -
Омельченко А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області на
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "08" вересня
2014 р. у справі за позовом Товариства з
обеженою відповідальністю "Річ-Ойл"
до Державної податкової інспекції у
м.Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області
про визнання дій
протиправними,визнання протиправним
та скасування рішення,зобов'язання
вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл" звернулося
до Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Рівному Головного управління
Міндоходів у Рівненській області про
визнання дій протиправними, визнання
протиправним та скасування рішення та
зобов`язання вчинити певні дії.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначав, що 31.07.2014 року ним до
податкового органу було подано
уточнюючу податкову декларацію з
податку на прибуток підприємств у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок за 2013 рік. Однак,
вказаний уточнюючий розрахунок
останнім не був визнаний як податкова
звітність з посиланням на порушення
умов п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу
України (далі по тексту ПК України).
Позивач вважає такі дії податкового
органу протиправними та просить суд
зобов'язати відповідача прийняти
поданий уточнюючий розрахунок та
визнати його податковою звітністю.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 8 вересня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними дії Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області щодо надання
статусу уточнюючій податковій
декларації товариства з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл" з податку на
прибуток підприємства за 2013 рік "не
визнано як податкова декларація".

Визнано протиправним та скасовано
рішення Державної податкової
інспекції у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області від 31 липня 2014 року
№14288/17-16-15-02-05, яким уточнюючій
податковій декларації товариства з
обмеженою відповідальністю "Річ-Ойл" з
податку на прибуток підприємства за 2013
рік надано статус "не визнано як
податкова декларація".

Зобов'язано Державну податкову
інспекцію у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області прийняти уточнюючу податкову
декларацію товариства з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл" з податку на
прибуток за 2013 рік від 31 липня 2014 року з
додатками та відобразити показники
(дані) такої декларації в електронних
базах даних податкової звітності, у
тому числі в картці особового рахунку
товариства з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл".

В апеляційній скарзі ДПІ у м.Рівне,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просило скасувати постанову суду та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31.07.2014 року
товариство з обмеженою
відповідальністю "Річ-Ойл" до Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області було подано
уточнюючу податкову декларацію з
податку на прибуток підприємств у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок за 2013 рік, - зменшено
суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток на 112835 грн. (а. с.
24-27).

Рішенням апелянта від 31.07.2014 року
№14288/17-16-15-02-05 (а. с. 37) уточнюючій
податковій декларації позивача з
податку на прибуток підприємства за 2013
рік надано статус «не визнано як
податкова декларація» у зв'язку з тим,
що позивачем порушено умови п. 50.1 ст. 50
ПК України, а саме: "платник податків,
який до початку його перевірки
контролюючим органом самостійно
виявляє факт заниження податкового
зобов'язання минулих податкових
періодів, зобов'язаний:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку".

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції дійшов наступних
висновків.

Відповідно до статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

В силу ст. 16 ПК України платник податків
зобов'язаний вести в установленому
порядку облік доходів і витрат,
складати звітність, що стосується
обчислення і сплати податків та зборів;
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова
декларація, розрахунок (далі податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 48.1 статті 48 ПК України
передбачено, що податкова декларація
складається за формою, затвердженою в
порядку, визначеному положеннями
пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та
чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна
містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.

Відповідно до п. 48.2 ст. 48 ПК України
обов'язкові реквізити - це інформація,
яку повинна містити форми податкової
декларації та за відсутності якої
документ втрачає визначений цим
Кодексом статус із настанням
передбачених законом юридичних
наслідків.

Згідно з п. 48.3 ст. 48 ПК України податкова
декларація повинна містити такі
обов'язкові реквізити:

- тип документа (звітний,
уточнюючий, звітний новий);

- звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;

- звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку);

- повне найменування (прізвище,
ім'я, по батькові) платника податків
згідно з реєстраційними документами;

- код платника податків згідно з
Єдиним державним реєстром підприємств
та організацій України або податковий
номер;

- реєстраційний номер облікової
картки платника податків або серію та
номер паспорта (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган
і мають відмітку у паспорті);

- місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;

- найменування контролюючого
органу, до якого подасться звітність;

- дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);

- ініціали, прізвища та
реєстраційні номери облікових карток
або інші відомості, визначені в абзаці
сьомому цього пункту, посадових осіб
платника податків;

- підписи платника податку -
фізичної особи та/або посадових осіб
платника податку, визначених цим
Кодексом, засвідчені печаткою платника
податку (за наявності).

Пунктом 48.7 статті 48 ПК України
визначено, що податкова звітність,
складена з порушенням норм цієї статті,
не вважається податковою декларацією,
крім випадків, встановлених пунктом 46.4
статті 46 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 49.8 ст. 49 ПК України
прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюю чого органу. Під
час прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

За умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом (п. 49.9 ст. 49 ПК України).

У відповідності до п. 49.10 ст. 49 ПК
України відмова посадової особи
контролюючого органу прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо)
забороняється.

З наведених норм ПК України вбачається,
що податковий орган зобов'язаний
прийняти податкову декларацію без
попередньої перевірки зазначених у ній
показників та може не визнати
податкову звітність як податкову
декларацію виключно з підстав
заповнення її всупереч правилам,
зазначеним у пункті 48.3 статті 48
Податкового кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем було подано до податкового
органу уточнюючу податкову декларацію
з податку на прибуток підприємств у
зв'язку з виправленням самостійно
виявлених помилок за 2013 рік, - зменшено
суму податкового зобов'язання з
податку на прибуток на 112835 грн.

Пунктом 50.1 статті 50 ПК України
передбачено, що у разі, якщо у майбутніх
податкових періодах (з урахуванням
строків давності, визначених статтею 102
цього Кодексу) платник податків
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявляє помилки, що містяться у раніше
поданій ним податковій декларації
(крім обмежень, визначених цією
статтею), він зобов'язаний надіслати
уточнюючий розрахунок до такої
податкової декларації за формою
чинного на час подання уточнюючого
розрахунку.

Платник податків має право не подавати
такий розрахунок, якщо відповідні
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно (у тому числі за
результатами електронної перевірки)
виявлені.

Платник податків, який самостійно (у
тому числі за результатами електронної
перевірки) виявляє факт заниження
податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний, за
винятком випадків, установлених
пунктом 50.2 цієї статті:

а) або надіслати уточнюючий розрахунок
і сплатити суму недоплати та штраф у
розмірі трьох відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого
розрахунку;

б) або відобразити суму недоплати у
складі декларації з цього податку, що
подається за податковий період,
наступний за періодом, у якому виявлено
факт заниження податкового
зобов'язання, збільшену на суму штрафу
у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням
загальної суми грошового зобов'язання
з цього податку.

Аналіз норм статті 49 ПК України у
системному взаємозв'язку з положеннями
статті 50 цього Кодексу дозволяє дійти
висновку, що подання платником
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань у разі самостійного
виявлення помилок у розрахунку
податкових зобов'язань у податковій
декларації за минулий податковий
період, що виявилось у завищенні суми
податкового зобов'язання, є правом
платника податку, якому кореспондує
обов'язок податкового органу прийняти
поданий уточнюючий розрахунок при
умові наявності та достовірності
заповнення всіх обов'язкових
реквізитів, передбачених пунктами 48.3
та 48.4 статті 48 ПК України.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскільки позивачем було самостійно
виявлено факт завищення податкового
зобов'язання з податку на прибуток, за
відсутності підстав для відмови
податкового органу у прийнятті
вказаного вище уточнюючого розрахунку,
передбачених ст. 49 ПК України, а саме -
відсутності заповнення обов'язкових
реквізитів уточнюючого розрахунку, дії
відповідача щодо невизнання
податковою звітністю уточнюючої
податкової декларації товариства з
обмеженою відповідальністю "Річ-Ойл" з
податку на прибуток за 2013 рік від 31.07.2014
року та рішення, яким такій уточнюючій
податковій декларації надано статус
"не визнано як податкова декларація", є
протиправними.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, за приписами вищевказаної статті,
правильне застосування норм
матеріального та процесуального права
необхідне для гарантування
справедливого результату судочинства
та справедливого процесу його
здійснення, що забезпечує такий
результат. Для ухвалення
обґрунтованого рішення суду необхідно
правильно оцінити докази, оцінка яких
здійснюється на основі внутрішнього
переконання, що має бути засноване на
повному, безпосередньому, всебічному
та об'єктивному дослідженні доказів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
першої інстанції про задоволення
позову ґрунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в
судовому засіданні усіх обставин
справи в їх сукупності. Судом вірно
встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення , не встановлено. Твердження
апеляційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,212,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м.Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
"08" вересня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Є.М. Мацький

судді: (підпис)
В.В. Євпак

(підпис)
В.Б.
Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Є.М. Мацький

Повний текст cудового рішення
виготовлено "20" жовтня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обеженою
відповідальністю "Річ-Ойл"
вул.Соборна,442 Г,м.Рівне,33024

3- відповідачу: Державна податкова
інспекція у м.Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,