Справа № 341/2206/14-а
Суддя: Юсип І. М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 341/2206/14-а
Номер провадження 2-а/341/90/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
м. Галич

Галицький районний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Юсип І.М.

секретаря
Король І.Л.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Галичі справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління пенсійного фонду України в
Галицькому районі про визнання
неправомірними дії управлінням
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі щодо призначення пенсії за
віком,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом і
просить: - визнати дії УПФ в Галицькому
районі щодо відмови їй у призначенні
пенсії за віком неправомірними, -
зобов'язати відповідача зарахувати їй
до загального стажу роботи період її
роботи з 01.04.1996 року по 01.08.2002 рік, -
зобов'язати відповідача призначити їй
пенсію за віком.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає, що вона народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1, є жителькою с.
Задністрянське, Галицького району та в
липня 2014 року звернулася до Управління
пенсійного фонду України в Галицькому
районі з письмовою заявою про
призначення їй пенсії за віком. Однак
відповідачем по справі їй було
відмовлено у призначенні пенсії та
надано письмову відмову за №4803/03 від
11.09.2014 року, в якій зазначено, що
відповідно до змін до Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в розділі ХV
«Прикінцеві положення», згідно п.7 до 01
січня 2015 року право дострокового
виходу на пенсію за віком мають жінки,
яким виповнилося п'ятдесят п'ять років,
за наявності страхового стажу не менше
тридцяти років та за умови звільнення з
роботи.

Згідно із записами її трудової книжки
вона пропрацювала у ВАТ «Галичцукор» з
15.11.1995 року по 01.08.2002 рік. Проте, згідно
довідки від 21.07.2014 року за № 252 «Про
сплату страхових внесків до Пенсійного
фонду України» було встановлено, що
страхові внески по вищезазначеній
організації сплачені за період з 15.11.1995
року по 31.03.1996 рік. А за нормами ст. 24
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» страховий стаж
обчислюється відповідно до вимог цього
Закону за даними, що містяться в
системі персоніфікованого обліку, а за
період до впровадження системи такого
обліку - на підставі документів та в
порядку, визначеному законодавством,
що діяло до набрання чинності цим
Законом. А відтак до загального стажу
роботи, зарахований тільки період з
15.11.1995 року по 31.03.1996 року. Період з 01.04.1996
року по 01.08.2002 року не зараховано за
несплати страхових внесків, а відтак
загальний стаж роботи становить 26р. 3м.
02 дні.

З таким прийнятим рішенням управління
пенсійного фонду України в Галицькому
районі не погоджується. Так, із
роз'яснень Вищого Адміністративного
суду України в своєму інформаційному
листі № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року
зазначено,що наявність заборгованості
перед Пенсійним фондом України зі
сплати страхових внесків не може бути
підставою для відмови у здійсненні
перерахунку пенсії, оскільки
відповідальність за несплату
страхових внесків несе
підприємство-страхувальник, в якому
працює застрахована особа.

Із записів трудової книжки вбачається,
що в неї є наявний трудовий стаж в 30
років, а відтак є всі наявні законні
підстави для призначенні їй пенсії за
віком. Вважає, що дії управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі неправомірними та просить
зобов'язати останнього зарахувати їй
зазначений період до загального стажу
роботи та у зв'язку із цим призначити їй
пенсію за віком.

В судове засідання позивач не
з'явилася, хоча про день, час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином, проте подала до суду
заяву в якій просить справу розглядати
у її відсутності, позов задовольнити
повністю (а.с.18).

Відповідач в судове засідання
представника не направив, хоча у
встановленому порядку був
повідомлений про час, день та місце
розгляду справи, що підтверджується
копією аркуша з розносної книги (а.с.19,
23), заперечень подано не було.

Оскільки підстав, визначених ч. 4 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, для відкладення розгляду
справи немає, а відповідач, будучи
належним чином повідомленим про дату,
час та місце розгляду справи, без
поважних причин не з'явився в судове
засідання, справа може бути вирішена на
підставі наявних у ній доказів, в
порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України
право громадян на соціальний захист
конкретизоване у Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Законі України «Про
пенсійне забезпечення», якими
встановлено порядок нарахування та
виплати пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, у зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» страховий стаж -
період (строк), протягом якого особа
підлягає загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню та
за який щомісяця сплачені страхові
внески в сумі не меншій, ніж
мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення та сплати страхових
внесків встановлено у ст.20 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», якою
передбачено, що страхові внески
обчислюються виключно в грошовій
формі, у тому числі з виплат (доходу), що
здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків
застрахованих осіб, здійснюється
страхувальниками на підставі
бухгалтерських та інших документів,
відповідно до яких провадиться
нарахування (обчислення) або які
підтверджують нарахування (обчислення)
заробітної плати (доходу), грошового
забезпечення, на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески (ч.2 ст.20 цього Закону).

Судом встановлено, що відповідно до
записів трудової книжки позивач,
ОСОБА_1 працювала з: 15.11.1995 року по 01.08.2002
у ВАТ «Галичцукор», з якого звільнена
на підставі ст. 40 п.1 КЗпП України (у
зв'язку із ліквідацією підприємства).

За вказаний час позивачці
нараховувалася заробітна плата, яка
була виплачена з вирахуванням усіх
податків та зборів.

Проте, як вбачається з письмового листа
управління Пенсійного фонду України у
Галицькому районі за № 4803/03 від 11.09.2014
року (а.с.12) зазначено, що відповідно до
довідки № 252 від 21.07.2014 року «Про сплату
страхових внесків до Пенсійного фонду
України» було встановлено, що страхові
внески по ВАТ «Галичцукор» сплачені за
період з 15.11.1995 року по 31.03.1996 рік, а за
період з 01.04.1996 року по 01.08.2002 рік не були
сплачені, а тому такі періоди не були
зараховані до страхового стажу
позивача. Таким чином, враховуючи
зазначене, обов'язок по сплаті
страхових внесків та відповідальність
за несвоєчасну або не в повному обсязі
сплату страхових внесків законом
покладено на страхувальника, тобто на
зазначене товариства, що також
передбачено ст.106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (відповідальність за
несплату страхових внесків несе
підприємство-страхувальник, так як
саме воно нараховує страхові внески із
заробітної плати застрахованої особи).

Однак, такі дії відповідача є
неправомірними, оскільки, статтею 62
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» чітко визначено, що
основним документом, що підтверджує
стаж роботи є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

В трудовій книжці позивачки належним
чином зроблені всі записи про
прийняття на роботу та звільнення, що
підтверджується копіє трудової книжки
(а.с.8-9).

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КАС України,
обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Трудова книжка позивачки є належним та
допустимим доказом, який підтверджує
стаж роботи позивачки. Трудовий стаж
позивачки не може встановлюватись на
підставі інших документів.

Відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 637 від
12 серпня 1993 року «Про затвердження
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній», основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. За відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній трудовий стаж
встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідачу було надано трудову книжку
позивачки із належним чином зробленим
в ній записами про період та місце
роботи позивачки. Із врахуванням ст. 62
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» та п. 1 Постанови КМУ № 637,
відповідач був зобов'язаний призначити
позивачці пенсію на підставі даних
трудової книжки позивачки.

Враховуючи наведене вище, суд
приходить переконання, що позовні
вимоги, які заявлені до відповідача -
управління Пенсійного фонду України у
Галицькому районі підставні та
обґрунтовані, оскільки обов'язок по
сплаті страхових внесків та
відповідальність за несвоєчасну або не
в повному обсязі сплату страхових
внесків покладено на страхувальника у
відповідності до ст.106 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; несплата страхових
внесків відбулася не з вини позивача,
окрім того не призначення пенсії при
наявності трудового стажу відповідно
до внесених записів в трудовій книжці,
а відтак, суд приходить висновку про
визнання дій відповідача щодо відмови
у призначенні позивачу пенсії за віком
без урахування страхового стажу за
період з 01.04.1996 року по 01.08.2002 року
неправомірними.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що адміністративний позов
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Галицькому районі слід
задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі ст.ст. 22, 24, 46 Конституції
України, Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст.ст. 8, 20, 24, 106 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
керуючись ст. ст. 2, 6, 8-11, 17-18, 41, 70, 71, 94, 128,
158 - 163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області у відмові
ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком -
неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області зарахувати
ОСОБА_1 до загального стажу роботи
період роботи з 01 квітня 1996 року по 01
серпня 2002 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі
Івано-Франківської області призначити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 - пенсію за віком.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1, жительки АДРЕСА_1,
Галицького району, Івано-Франківської
області - 75 грн. судового збору, вимоги
про стягнення судових витрат не
ставились.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, але якщо
апеляційна скарга не була подана в
строк, постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається через
Галицький районний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
прийняття постанови в письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя:І. М. Юсип