Справа № 1530/324/12
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1530/324/12

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Мислива Л.М. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Теплодарського міського суду Одеської
області від 23 серпня 2012 року по справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Теплодарської міської ради
Одеської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення недоплаченої
суми допомоги по догляду за дитиною, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 (далі - позивач, або ОСОБА_2)
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Теплодарської
міської ради Одеської області (далі -
відповідач, або УПСЗН Виконавчого
комітету Теплодарської міської ради
Одеської області), в якому позивач
просила: визнати дії відповідача
неправомірними щодо призначення
допомоги в розмірі меншому, ніж
гарантовано ст. 46 Конституції України
та ст. 17 Закону України «Про соціальні
стандарти та гарантії»; зобов'язати
відповідача зробити перерахунок
розміру призначеної їй допомоги по
догляду за дитиною за період з 01 січня
2009 року по 19 травня 2010 року відповідно
до ст. 46 Конституції України та ст.ст. 41,
43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ;
стягнути з держави України, в особі
суб'єкта владних повноважень -
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Теплодарської міської ради
Одеської області, за рахунок коштів
фонду Державного бюджету за кодом
тимчасової функціональної
класифікації видатків 090309 «Допомога на
догляд за дитиною віком до 3 років» (що
підлягає виконанню Державним
казначейством України) на її користь
недоплачену суму матеріальної
допомоги по догляду за дитиною за
період з 01 січня 2009 року по 19 травня 2010
року у розмірі 8779 грн. відповідно до ст.
46 Конституції України та ст.ст.
41, 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.2001 року № 2240-ІІІ.

Постановою Теплодарського міського
суду Одеської області від 23 серпня
2012 року у задоволенні вказаних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим
рішенням, позивач подала апеляційну
скаргу, в якій просить вищезазначену
постанову скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних
вимог. В обґрунтування скарги апелянт
зазначила, що судом першої інстанції
порушенні норми матеріального та
процесуального права.

Виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України, а також враховуючи те, що в
матеріалах справи достатньо доказів
для вирішення справи, вищезазначена
апеляційна скарга розглядається в
порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Вирішуючи спірне питання та
відмовляючи у задоволенні вимог
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що відповідачем правомірно, у
відповідності до вимог ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Порядку призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2001 року № 1751, виплачувалась
позивачу допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Однак, колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до статті 42 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку має
застрахована особа (один із батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною. Зазначена
допомога надається застрахованим
особам у формі матеріального
забезпечення, яке частково компенсує
втрату заробітної плати (доходу) у
період відпустки для догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається на кожну дитину.

Частиною 1 статті 44 вказаного Закону
визначено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі,
зазначеній у частині 1 статті 42 цього
Закону, яка фактично здійснює догляд за
дитиною, щомісяця з дня надання
відпустки для догляду за дитиною по
день її закінчення, але не більш як по
день досягнення дитиною трирічного
віку включно.

Статтею 43 цього ж Закону встановлено,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності (далі
- Фонд), але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України
на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V з
метою приведення окремих норм законів
у відповідність із цим Законом
зупинено на 2007 рік дію статей 41 та 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказані
положення пункту 7 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційним) в частині зупинення
на 2007 рік дії статей 41, 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI були внесені
відповідні зміни до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
і Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зокрема, змінами до статті 13 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», його дію поширено на
застрахованих осіб.

Частину 1 статті 15 вказаного Закону
викладено в такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень», а пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
цього Закону - у такій редакції:
«Допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців».

Із Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40-44.

Однак, Конституційний Суд України
рішенням від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
визнав неконституційними низку
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України», в тому числі, й пункт 25
розділу ІІ цього Закону щодо
виключення статей 40-44 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

При цьому, пункт 23 розділу ІІ вказаного
Закону щодо внесення змін до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» неконституційним визнано не
було.

Пункт 2 розділу ІІІ Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
передбачав, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, у період з 22 травня 2008 року
по 31 грудня 2008 року існувало дві
законодавчі норми щодо виплати
допомоги по догляду за дитиною, а саме:
стаття 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», яка врегульовувала
питання щодо виплати допомоги особам,
які застраховані в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, і стаття 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» у редакції Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», яка
поширювала свою дію на осіб (одного з
батьків дитини, усиновлювача, опікуна,
бабу, діда або іншого родича), які
фактично здійснюють догляд за дитиною,
незалежно від того, чи застраховані
вони у зазначеній системі страхування
(стаття 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»).

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 № 835-VI передбачено, що у 2009
році допомога при народженні дитини та
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 саме на виконання Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1 Порядку).

Новий акт Уряду на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» не приймався.

Крім того, за змістом пункту 17
вказаного Порядку право на виплату
допомоги мають особи, зазначені в
статті 13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми», яка на час
виникнення спірних відносин
поширювала свою дію щодо виплати
допомоги лише на незастрахованих осіб.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» на виконання статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» Кабінет Міністрів
України не визначав.

Таким чином, оскільки у справі, що
розглядається, суд встановив, що спір
виник з приводу виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що на відносини, пов'язані із
виплатою допомоги зазначеній особі, у
період з 01 січня 2009 року по 19
травня 2010 року поширюються норми
спеціального закону, яким є Закон
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», відповідно до статті 43
якого допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Відтак, висновок суду першої інстанції
щодо застосування до спірних
правовідносин статті 15 Законом України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
та п. 22 Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751, прийнятого на виконання
вказаного закону, є помилковим.

Зазначені висновки суду апеляційної
інстанції відповідають позиції
Верховного Суду України щодо
застосування положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»,
висловленої, зокрема, у рішеннях від 11
грудня 2012 року по справі № 21-300а12, від 25
грудня 2012 року по справі № 21-410а12, від 17
вересня 2013 року по справі № 21-187а13, від 01
жовтня 2013 року по справі № 21-362а13, від 01
квітня 2014 року по справі № 21-52а14, від 22
квітня 2014 року по справі № 21-73а14.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що вимоги
позивача про зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплату
допомоги по догляду за дитиною за
період з 01 січня 2009 року по 19 травня 2010
року у відповідності до вимог ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Поряд з цим, на думку колегії суддів,
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача на її користь недоплачену
суму матеріальної допомоги по догляду
за дитиною за період з 01 січня 2009 року
по 19 травня 2010 року у розмірі 8779 грн.,
тобто щодо стягнення на її користь
конкретно визначеного розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
належний до виплати позивачу,
задоволенню не підлягають, оскільки
суд не може підміняти державний орган,
дії чи бездіяльність якого
оскаржуються, здійснюючи замість
неправомірних дій чи бездіяльності,
які визнаються протиправними, інші дії,
які б відповідали закону та належали до
компетенції такого суб'єкта владних
повноважень.

Що стосується доводів відповідача про
пропуск позивачем строку звернення до
суду, визначеного ст. 99 КАС України,
колегія суддів зазначає, що ухвалами
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 22 червня 2011
року та від 19 червня 2012 року,
які набрали законної сили та
оскарженню не підлягають, встановлено,
що позивачем у даній справі строк
звернення до суду з розглядаємим
позовом не пропущено, а тому у суду
апеляційної інстанції відсутні
підстави для застосування положень ст.
100 КАС України.

З огляду на викладене, оскільки
вирішуючи справу, судом першої
інстанції було помилково застосовано
норми матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення спору,
колегія суддів вважає, що відповідно до
вимог п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України
постанова Теплодарського міського
суду Одеської області від 23 серпня
2012 року підлягає скасуванню з
прийняттям по справі нової постанови
про часткове задоволення позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Теплодарського міського суду Одеської
області від 23 серпня 2012 року -
задовольнити частково.

Постанову Теплодарського міського
суду Одеської області від 23 серпня
2012 року по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Теплодарської міської ради
Одеської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення недоплаченої
суми допомоги по догляду за дитиною -
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Виконавчого
комітету Теплодарської міської ради
Одеської області про визнання дій
неправомірними, зобов'язання вчинити
певні дії та стягнення недоплаченої
суми допомоги по догляду за дитиною -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Виконавчого комітету Теплодарської
міської ради Одеської області щодо
недоплати ОСОБА_2 в період з 01 січня 2009
року по 19 травня 2010 року допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Виконавчого комітету Теплодарської
міської ради Одеської області
нарахувати і виплатити ОСОБА_2 за
період з 01 січня 2009 року по 19 травня 2010
року допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, у
відповідності до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, з урахуванням
проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через 5 днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання законної сили
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/