Справа № 2а-10336/11/2670
Суддя: Степашко О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/27001/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого
Степашка О.І.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Федорова М.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Києві
Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.12.2011

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2012

у справі № 2а-10336/11/2670

за позовом Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м. Києві

про скасування
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» (далі по тексту -
позивач, ДП «Укрінтеренерго»)
звернулось до суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Києві (далі по
тексту - відповідач, СДПІ по роботі з
ВПП у м. Києві) про скасування
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 19.01.2007 про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 54840,00 грн.

Справа переглядалася судами
неодноразово.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
01.12.2011, яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2012,
позов задоволено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
виїзних позапланових перевірок
позивача з питань достовірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування ПДВ, проведеної
відповідачем, встановлено порушення
вимог пп. 7.4.4 п. 7.4, пп. 7.7.1 п.7.7 ст. 7 Закону
України від 03.04.1997 №168/97-ВР «Про податок
на додану вартість» (далі по тексту -
Закон №168/97-ВР).

На підставі висновків перевірок
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 19.01.2007
№/0, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість на суму 54840,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступних обставин, з чим погоджується
суд касаційної інстанції.

Відповідно до п. 1.32 ст. 1 Закону України
від 28.12.1994 №334/94-ВР «Про оподаткування
прибутку підприємств» (далі по тексту -
Закон №334/94-ВР) господарська діяльність
- будь-яка діяльність особи, направлена
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації такої
діяльності є регулярною, постійною та
суттєвою. Під безпосередньою участю
слід розуміти зазначену діяльність
особи через свої постійні
представництва, філіали, відділення,
інші відокремлені підрозділи, а також
через довірену особу, агента або
будь-яку іншу особу, яка діє від імені
та на користь першої особи.

Враховуючи положення п. 1.32 ст. 1 Закону
№334/94-ВР, можна прийти до висновку, що
результатом регулярних господарських
операцій суб'єкта господарської
діяльності є дохід, виражений в
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах за певний період
часу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, діяльність позивача за
підсумками четвертого кварталу 2006 року
була прибутковою, що підтверджується
даними його декларацій. Тобто,
проведення позивачем декількох
господарських операцій з продажу
електроенергії за цінами нижчими, ніж
її придбання, не відобразилось на
прибутковості господарської
діяльності позивача.

За таких обставин, правильним є
висновок судів, що електроенергія,
придбана позивачем у ДП «Енергоринок»
для її подальшого експорту до
Республіки Білорусь та Республіки
Молдова у вересні 2006 року
використовувалась у господарській
діяльності позивача.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону №168/97-ВР
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 81 цього
Закону, протягом такого звітного
періоду у зв'язку з: придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Таким чином, всі суми ПДВ, сплачені
(нараховані) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів або послуг, які подальшому
використовуються в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності підприємства, відносяться
до податкового кредиту.

Колегія суддів погоджує висновок судів
попередніх інстанцій про використання
позивачем придбаної електроенергії у
межах своєї господарської діяльності,
тому ПДВ, сплачений у складі вартості
цих витрат, віднесений до податкового
кредиту позивачем правомірно.

Відповідно до частини першої ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що судами попередніх
інстанцій належним чином з'ясовані
обставини справи та надано їм
відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Києві Державної податкової служби
відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 01.12.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 27.03.2012
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)О.І. Степашко
Судді(підпис)Г.К. Голубєва (підпис)М.О.
Федоров