Справа № 810/1768/14
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/1768/14
інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Києво - Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
Київській області на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 30 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Будцентр" до Державної податкової
інспекції у Києво - Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у Київській області про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Києво-Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 31.03.2011№ .

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 14.09.2011 у
справі № 2а-1811/11/1070, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013 позов
задоволено, скасовано податкове
повідомлення-рішення від 31.03.2011 №
.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
від 24.02.2014 рішення судів попередніх
інстанцій скасовано, справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У своїй ухвалі від 24.02.2014 Вищий
адміністративний суд України зазначив,
що судами попередніх інстанцій неповно
встановлено фактичні обставини
господарських взаємовідносин позивача
з ТОВ "С.ДЖ.Р.Груп", оскільки не було
викликано в судове засідання для
надання пояснень громадянина ОСОБА_2
(директор ТОВ "С.ДЖ.Р.Груп" на момент
виникнення спірних правовідносин) та
не проведено експертного дослідження
на предмет наявності чи відсутності
ознак підробки підпису громадянина
ОСОБА_2 в первинних бухгалтерських
документах ТОВ "С.ДЖ.Р.Груп" по
взаємовідносинам з позивачем.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 30 липня 2014
року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
лютому-березні 2011 року посадовими
особами відповідача проведено
документальну виїзну перевірку
позивача з питань правильності
обчислення та своєчасності сплати до
державного бюджету податку на додану
вартість при проведенні
взаєморозрахунків з ТОВ "С.Дж.Р.Груп" за
період з 01.01.2008 по 31.12.2010, за
результатами якої складено Акт від
14.03.2011 № 221/23-1/35324979.

Згідно з висновками даного акту,
перевіряючими встановлено, зокрема,
порушення позивачем положень
підпункту 7.4.1, 7.4.5 пункту 7.4 статті 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР, що
виявилось у завищенні позивачем суми
податкового кредиту на загальну суму
153301,00 грн.

Таку позицію контролюючого органу
мотивовано тим, що правочини, укладені
між позивачем та ТОВ "С.ДЖ.Р. Груп" є
нікчемними в силу статті 215 Цивільного
кодексу України, оскільки такі
договори та податкові накладні від
імені директора ТОВ "С.ДЖ.Р. Груп"
підписані ОСОБА_2, який будучи
допитаним пояснив, що
фінансово-господарську діяльність, як
директор ТОВ "С.ДЖ.Р. Груп" не проводив,
дане підприємство зареєстрував за
грошову винагороду, жодних документів
(договори, податкові накладні, акти
виконаних робіт), що засвідчують факт
фінансово-господарських відносин з
позивачем не підписував та не
уповноважував на це будь - яких осіб.

У зв'язку з цим, податковий орган дійшов
висновку про відсутність у ТОВ "С.ДЖ.Р.
Груп" адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань по
взаємовідносинах з позивачем та
відсутність наміру та фактичних дій,
спрямованих на виконання взятих на
себе зобов'язань.

На підставі даного акта перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення - рішення від 31.03.2011 №
, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 188935,00 грн. (за
основним платежем - 151148, 00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 37787,
00 грн.).

Вважаючи, що спірне податкове
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем незаконно та
необґрунтовано, позивач звернувся до
суду з позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не наведено обставини,
які б спростовували факт здійснення
господарських операцій, достовірності
і повноти відображення та нарахування
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість за цими операціями, суд
дійшов висновку про безпідставність
тверджень податкового органу, тому
дійшов висновку, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийнято відповідачем протиправно і
підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції, доводам апеляційної скарги,
виходячи з наявних у справі матеріалів,
колегія суддів зазначає наступне.

Так, на час виникнення спірних
правовідносин, платники податку на
додану вартість, об'єкт, база та ставки
оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, особливості
оподаткування експортних та імпортних
операцій, поняття податкової
накладної, порядок обліку, звітування
та внесення податку до бюджету були
визначені Законом України від 03.04.1997 №
168/97-ВР "Про податок на додану вартість".

Згідно п 1.7 ст. 1 Закону України "Про
податок на додану вартість", податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. 10.1 ст. 10 вказаного
Закону, особами, відповідальними за
нарахування, утримання та сплату
(перерахуванню) до бюджету є: платники
податку, визначені у статті 2 цього
Закону.

В силу п. 1.3 ст. 1 Закону платник податку -
особа, яка згідно з цим Законом
зобов'язана здійснювати утримання та
внесення до бюджету податку, що
сплачується покупцем, або особа, яка
ввозить (пересилає) товари на митну
територію України.

У відповідності до вимог п.п. 7.2.3. п. 7.2.
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках. Оригінал податкової
накладної надаються покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг).

Згідно пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 даного Закону
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи із договірної
(контрактної) вартості товарів (послуг),
але не вище рівня звичайних цін, у разі
якщо договірна ціна на такі товари
(послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду, зокрема, у зв'язку з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п.п.7.2.6. п. 7.2 ст. 7 зазначеного
Закону, податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

У відповідно до пп.7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями , а також, що у разі, коли
на момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються непідтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Виходячи з аналізу наведених вище
положень, для підтвердження включення
витрат на придбання товарів (робіт,
послуг) до складу валових витрат
підприємства, а також для
підтвердження включення сум
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни за придбаний товар
(роботи, послуги) до складу податкового
кредиту, підставою є первинні
документи, оформлені відповідно до
вимог Закону України «Про
бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
сама по собі наявність належним чином
оформлених первинних документів не
може бути єдиною і достатньою
підставою для підтвердження
правомірності формування валових
витрат підприємства чи правомірність
включення сум сплаченого податку на
додану вартість у складі ціни за
придбаний товар (роботи, послуги) до
складу податкового кредиту,
дослідженню в такому випадку підлягає
реальність здійснення господарських
операцій за укладеними договорами.

Отже, для встановлення правильності
відображення у податковому обліку
господарських операцій платника
податку з'ясуванню підлягають:
реальність задекларованих
господарських операцій; наявність
ділової мети у розглядуваних
операціях; об'єктивний зміст вчинених
операцій у порівнянні із
задекларованим; добросовісність
позивача, якщо його контрагент має
дефекти правового статусу; дотримання
учасниками господарської операції
норм податкового законодавства щодо
змісту та наслідків для податкового
обліку відповідної операції.

При цьому, судова колегія виходить з
того, що порушення вимог податкового
законодавства на будь-якому з
наведених етапів є достатнім для
висновку про невідповідність
фактичних і задекларованих платником
податку наслідків господарських
операцій для податкового обліку.

Також варто наголосити, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість витрат (у тому числі і
по сплаті ПДВ) первинними документами
покладається на платника, адже саме він
виступає суб'єктом, що використовує
включену постачальником до ціни товару
суму ПДВ при обчисленні суми податку,
яка підлягає перерахуванню до бюджету,
а також зменшує об'єкт оподаткування
податку на прибуток за фактом
понесення витрат.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Будцентр" є юридичною особою, що
зареєстрована Києво-Святошинською
районною адміністрацією 25.10.2007. Взято
на облік в органах ДПС 26.10.2007 за № 14314,
перебуває на обліку в ДПІ у
Києво-Святошнському районі.

У 2009 році між ТОВ "Будівельна компанія
"Будцентр" та ТОВ "С.ДЖ.Р. Груп" були
укладені договори підряду від 01.03.2009 №
16 та від 16.10.2009 № 74.

Відповідно до договору підряду від
01.03.2009 № 16 підрядник (ТОВ "С.ДЖ.Р. Груп")
брав на себе зобов'язання здійснити
вивіз будівельного сміття з території
будмайданчика та здійснити доставку
рослинного ґрунту та річкового піску
автотранспортом за адресою: Київська
область, Києво-Святошинський район, с.
Чайки, вул. Лобановського, 1.

На підтвердження факту виконання
робіт по договору від 01.03.2009 № 16
позивачем надано Акти КБ-2в та довідки
КБ-3, товарно-транспортні накладні та
податкові накладні на загальну суму
1037988, 74 грн.

Відповідно до договору підряду
від 16.10.2009 № 74 підрядник (ТОВ "С.ДЖ.Р.
Груп") брав на себе зобов'язання з
власного матеріалу та механізмів
виконати роботи з влаштування
дорожнього (асфальтного) покриття,
загальною площею 151 м. кв. та ціною 120
грн./м. кв. за адресою: Київська область,
Києво-Святошинський район, с. Чайки,
вул. Комарницький Яр, 7.

На підтвердження факту виконання
робіт по договору від 16.10.2009 № 74
позивачем надано Акти КБ-2в та довідки
КБ-3 та податкову накладну від 16.10.2009 №
7192 на загальну суму 18120, 00 грн.

Позивач здійснив оплату за
вказаним договором у розмірі 1056108,74
грн., що підтверджується наявними в
матеріалах справи платіжними
дорученнями.

За результатами вищезазначених
господарських операцій позивачем
включено до складу податкового кредиту
суми податку на додану вартість у
складі ціни виконаних контрагентом
послуг у розмірі 153301,00 грн.

Отже, надання послуг з вивозу сміття та
виконання робіт з улаштування
дорожнього покриття ТОВ "С.ДЖ.Р.Груп" та
оплата їх вартості позивачем
підтверджується документально,
господарські операції належним чином
відображено у бухгалтерському і
податковому обліку позивача та у
податковій звітності; право на
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість
підтверджується податковими
накладними, Актами КБ-2в та довідками
КБ-3, платіжними дорученнями.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88 первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Так, перевіркою не встановлено і в акті
не зазначено про відсутність
документів первинного бухгалтерського
і податкового обліку, необхідних для
підтвердження нарахування ПДВ по
операціям з ТОВ "С.ДЖ.Р.Груп", обов'язок
ведення і зберігання яких покладено на
позивача, за період, щодо якого
проводилася перевірка.

В той же час, як вірно встановлено
судом, господарські договори підряду
від 01.03.2009 № 16 та від 16.10.2009 № 74
недійсними (фіктивними) в судовому
порядку не визнавався, зміст
господарських зобов'язань з надання
послуг не суперечить вимогам
національного законодавства, а
складені на його виконання
фінансово-господарські документи
містять необхідні дані, що
підтверджують об'єкт і базу
оподаткування ПДВ та відповідають
вимогам ст. 9 Закону України від 16.07.1999
№996-XIV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні". В свою
чергу податкові накладні відповідають
вимогам Закону.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивачем підтверджено
обставини щодо реальної зміни його
майнового стану за операціями з ТОВ
"С.ДЖ.Р.Груп" у період, щодо якого
проводилася перевірка.

В той же час, відповідачем не наведено
обставини, які б спростовували факт
здійснення господарських операцій,
достовірності і повноти відображення
та нарахування податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість за цими операціями.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про безпідставність
тверджень податкового органу, тому
дійшов висновку, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення
прийнято відповідачем протиправно і
підлягає скасуванню.

Також апеляційний суд враховує, що ТОВ
"С.ДЖ.Р.Груп" на даний час є припиненим
(на підставі рішення Господарського
суду Київської області від 03.07.2012 №
5009/1293/12), тому на час розгляду справи
видається за неможливе допитати
директора ТОВ "С.ДЖ.Р.Груп" ОСОБА_2,
оскільки на даний час підприємство не
існує, а також не можливим є і
проведення експертного дослідження на
предмет наявності чи відсутності ознак
підробки підпису громадянина ОСОБА_2 в
первинних бухгалтерських документах
ТОВ "С.ДЖ.Р.Груп" по взаємовідносинам з
позивачем, оскільки для цього
необхідні зразки підпису ОСОБА_2,
місцезнаходження якого невідомо.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Києво -
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 30
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Будцентр" до
Державної податкової інспекції у Києво
- Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення - залишити без
задоволення, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від 30
липня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.