Справа № 2а-4351/10/1370
Суддя: Тертичний Віталій Григорович
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а-4351/10/1370
Зал судових засідань № 5
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого судді
за участю секретаря судового засідання
представників сторін:
від представника позивача - Сєров
від представника відповідача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія «Прогрестехбуд»
до Державної податкової інспекції у
Франківському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Прогрестехбуд» (далі - ТзОВ
«Будівельна компанія «Прогрестехбуд)
звернулося з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Франківському районі м.Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкових повідомлень-рішень
Позивач в обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що висновки
контролюючого органу викладені в акті
перевірки не відповідають дійсності та
суперечать нормам чинного
законодавства України, що, в свою чергу,
призвело до неправомірного прийняття
податкових повідомлень - рішень.
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю з підстав викладених у
позовній заяві та додаткових
поясненнях, просив позов задоволити
зважаючи на те, що при проведенні
перевірки податковим органом не
враховано специфіку бухгалтерського
обліку витрат на організацію та
виконання будівельних робіт,
визначення вартості будівництва,
списання ТМЦ при виконанні робіт і
наданні послуг та ін. На обґрунтування
допущення податковим органом в ході
перевірки методологічних помилок при
визначенні фактичної вартості
будівництва об'єктів та витрат
будівництва, сум списання виробничих
запасів, навів аналіз відповідних
рахунків бухгалтерського обліку.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив в
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним в запереченнях
на позовну заяву, зазначив про
законність дій працівників державної
податкової служби у Франківському
районі м.Львова при проведенні
перевірки та прийнятті податкових
повідомлень-рішень та просить
відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши подані документи та
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд даючи
правову оцінку спірним
правовідносинам, виходив з наступного.
Відповідно до положень Порядку
оформлення результатів невиїзних
документальних, виїзних планових та
позапланових перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом ДПА України N 327 від 10.08.2005 року,
акт - це службовий документ, який
підтверджує факт проведення
документальної перевірки
фінансово-господарської діяльності
платника податків і є носієм доказової
інформації про виявлені порушення
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
Акт документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства.
Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
У відповідності до п.2.3.2 даного Порядку
за кожним відображеним в акті фактом
порушення податкового законодавства
- висвітлити показники, які
відображаються суб'єктом
господарювання у податковій та іншій
звітності, та фактичні показники,
виявлені у ході перевірки на підставі
первинних документів податкового та
бухгалтерського обліку суб'єкта
господарювання у розрізі періодів у
грошових одиницях, передбачених
- у разі виявлення розбіжностей чітко
викласти зміст порушення з посиланням
на конкретні пункти і статті
нормативно-правових актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік)
фінансово-господарської діяльності
платника податків, в якому дане
порушення здійснено, при цьому додати
до акта письмові пояснення посадових
осіб суб'єкта господарювання щодо
встановлених порушень;
- зазначити первинний документ, на
підставі якого вчинено записи у
податковому та бухгалтерському обліку
(навести кореспонденцію рахунків
операцій), та інші докази, що достовірно
підтверджують наявність факту
- у разі відсутності первинних
документів або ненадання для перевірки
первинних та інших документів, що
підтверджують факт порушення,
зазначити перелік цих документів. При
цьому до акта перевірки додаються
пояснення посадових осіб або інших
працівників суб'єкта господарювання (у
межах їх компетенції), що
перевіряється, щодо відсутності
первинних та інших документів;
- у разі відмови посадових осіб
суб'єкта господарювання надати
перевіряючим письмові пояснення щодо
встановлених порушень та/або причин
ненадання первинних та інших
документів, що підтверджують
встановлені порушення, факти відмови
На підставі направлень від 28.07.2008 року
№ 23-2/650 та № 23-/731 від 26.08.2008 року
виданих ДПІ у Франківському районі
м.Львова заступником начальника
відділу проведення податкового аудиту
платників податків Грабович О.Б та
головним державним податковим
ревізором інспектором І рангу
Височанською Г.Р. відділу проведення
податкового аудиту платників податків
з 28.07.2008 року по 08.09.2008 року було
проведено виїзну планову перевірку
ТзОВ «Будівельна компанія
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.04.2005 по 31.03.2008 року. За
результатами даної перевірки складено
Акт № 3195/23-2/33316751 від 17.09.2008 року у
висновках якого встановлено, зокрема,
- п.4.1. ст.4, п.5.9 ст.5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994 року за № 334/94-ВР
(в ред. Закону України від 22.05.1997 року за
№ 283/97-ВР із внесеними змінами
та доповненнями), в результаті чого
підприємством занижено податок на
прибуток на суму 116146,00 грн. (в тому числі
квартал 2008 року на суму 102144 грн.);
- п.п.7.3.1 п.7.3. ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» від
03.04.1997 року № 168/97-ВР, із змінами та
доповненнями, в результаті чого
підприємством занижено податок на
- п.3.4 ст.3, п.7.1 ст.7, п.п.8.1.1, п.п.8.1.2 п.8.1
ст.8, п.п.4.2.15 п.4.2 ст.4, п.п.9.10.1, п.п.9.10.3 п.9.10
ст.9, п.22.2, п.22.3 ст.22 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб» № 889-IV
від 22.05.2003 року із змінами та
доповненнями, в результаті чого
встановлено порушення вимог
податкового законодавства під час
перевірки питань щодо правильності
утримання та своєчасності
правильності утримання та
своєчасності перерахування податку з
доходів фізичних осіб до бюджету за
2006-2008 року на суму 36,20 грн. (в т.ч. по
періодах: 03.06 р. - 5,33 грн.; 03.08 р. - 30,87 грн.;
- п.п.8.1.2 п.8.1 ст.8 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
№ 889-IV від 22.05.2003 року із змінами та
доповненнями, внаслідок чого до
бюджету не перераховано податок з
за березень місяць 2008 року.
З висновками, викладеними в
зазначеному акту перевірки позивач не
погодився та скерував на адресу
Державної податкової інспекції у
Франківському районі м.Львова
заперечення від 23 вересня 2008 року № 267,
в якому просив врахувати дані
заперечення при розгляді матеріалів
перевірки та не допустити
неправомірного застосування штрафних
керівнику ТзОВ «Будівельна компанія
«Прогрестехбуд» податковий орган
скерував відповідь на заперечення, в
якій зазначив таке: перевіркою
- на порушення п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.п.11.3.1
п.11.3 ст.11, п.5.9 ст.5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 22.05.1997 року № 283/97-ВР, підприємством
занижено суму скоригованого валового
доходу на загальну суму 464587,00 грн. / в
грн., за I квартал 2008 року на суму 408577,00
грн. / в результаті чого занижено
податок на прибуток на загальну суму
116146,00 грн. / в т.ч. за IV квартал 2007 року на
- на порушення п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, із
змінами та доповненнями, підприємством
безпідставно занижено податкове
зобов'язання за період з 01.04.2005 року по
На підставі Акту перевірки № 3195/23-2/33316751
від 17.09.2008 року відповідачем складено і
підписано наступні податкові
повідомлення-рішення:
- податкове повідомлення-рішення
позивачу визначено суму податкового
зобов'язання з податку на прибуток у
розмірі 152 389,00 грн., в т.ч. 116146 грн. за
основним платежем та 36 243,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями;
- податкове повідомлення-рішення
визначено суму податкового
зобов'язання з податку на додану
грн. за основним платежем та 5601,00 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.
Платник податків не погодився як з
висновками акта перевірки від 17.09.2008
року, що і зазначив після ознайомлення
з ним, так і з прийнятими на його
підставі податковими
повідомленнями-рішеннями від 01.10.2008
року, які оскаржив до суду.
В ході судового розгляду
представник позивача подав до суду
клопотання про призначення експерти,
мотивуючи дане клопотання тим, що при
проведенні перевірки податковим
органом не враховано специфіку
бухгалтерського обліку витрат на
організацію та виконання будівельних
робі, визначення вартості будівництва,
списання ТМЦ при виконанні робіт і
наданні послуг та ін. На обґрунтування
допущення податковим органом в ході
перевірки методологічних помилок при
визначенні фактичної вартості
будівництва об'єктів та витрат
будівництва, сум списання виробничих
запасів, позивачем наведено аналіз
відповідних рахунків бухгалтерського
обліку. Відповідач, в свою чергу,
обґрунтовує свої заперечення без
врахування особливостей та даних
бухгалтерського обліку позивача. Таким
чином, з'ясування обставин, що мають
значення для справи та дані, які
входять в предмет доказування у даній
справі полягають, зокрема, у визначені
відповідності чинному законодавству
відображення в бухгалтерському та
податковому обліку доходів та втрат за
фінансово-господарськими операціями,
що підлягають оподаткуванню податком
на прибуток, що потребує спеціальних
знань та є предметом економічної
Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 липня 2013
року судом задоволено клопотання
представника позивача та призначено у
справі судово-економічну експертизу.
За результатами проведеної
експертизи до Львівського окружного
адміністративного суду надійшов
Висновок № 2904 судової
судово-економічної експертизи від 20
червня 2014 року, в якому встановлено
- дослідженням поданих документів не
надається за можливе підтвердити
документально висновки акту перевірки
від 17.09.2008 року № 3195/23-2/33316751 про
порушення ТзОВ «Будівельна компанія
«Прогрестехбуд» п.4.1 ст.4 п.5.9 ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» в результаті чого
підприємством занижено податок на
прибуток на загальну суму 116146,00 грн.
- дослідженням поданих документів не
надається за можливе підтвердити
документально висновки акту перевірки
від 17.09.2008 року № 3195/23-2/33316751 про
порушення ТзОВ «Будівельна компанія
«Прогрестехбуд» п.п.7.3.1 п.7.3. ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого
підприємством занижено податок на
Оскільки у даній справі оспорюються
рішення прийняті відповідачем,
суб'єктом владних повноважень, суд
відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України,
перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1)
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

03 жовтня 2007 року між ЗАТ
«Прогрестехбуд» («Замовник»), в особі
генерального директора Гуди В.В. та
ТзОВ «Будівельна компанія
«Прогрестехбуд» («Підрядник»), в особі
генерального директора Гуди В.В.
укладено договір підряду № 03-07/03-10,
згідно якого Замовник доручає, а
Підрядник зобов'язується організувати
та здійснити на умовах цього договору
виконання комплексу
будівельно-монтажних робіт при
реконструкції 8-поверхової існуючої
будівлі під житловий будинок по
вул.Пасічна, 133 у м.Львові (надалі
Роботи). Підрядник виконує передбачені
Договором роботи, здає в обумовлені
строки Замовнику, а Замовник приймає та
оплачує виконані роботи. Підрядник
зобов'язується виконати та здати
виконані роботи до 31 грудня 2008 року.

Згідно акту приймання виконаних
підрядних робіт № 1-10 від 31.10.2007 року
фактичні об'єми виконаних підрядником
будівельних робіт, які підлягають
включенню до реалізації робіт за
жовтень 2007 року згідно зазначеного
договору становлять 82199 грн. (без ПДВ),
однак, підприємством в 4 кварталі 2007
року проведено коригування вартості
будівельно-монтажних робіт згідно
даного акту на суму 56010,00 грн., а саме в
розділі 5 акту «Інші супутні витрати»
вартість будівельно-монтажних робіт
зменшується на суму «Витрат, пов'язаних
з відрядженням працівників підрядних
організацій на будови за
квітень-жовтень 2007 року».

Статтею 4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
передбачено: Валовий доход - загальна
сума доходу платника податку від усіх
видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі,
виключній (морській) економічній зоні,
так і за її межами. (п.4.1 та п.4.1.1 п.4.1).

Відповідно до вимог п.п.11.3 п.11.3
ст.11 зазначеного Закону: «датою
збільшення валового доходу вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку в оплату
товарів (робіт, послуг), що підлягають
продажу,у разі продажу товарів (робіт,
послуг) за готівку - дата її
оприбуткування в касі платника
податку, а за відсутності такої - дата
інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата фактичного надання
результатів робіт (послуг) платником
податку».

Як вбачається зі змісту експертизи,
підприємством жодних документів,
згідно яких проведено коригування
вартості даних робіт на суму 56010,00 грн.
до перевірки та в подальшому в судові
засідання не представлено.

Окрім того, перевіркою встановлено, що
на порушення п.п.7.3.1 п.7.3. ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» від 03.04.1997 року № 168/97-ВР, із
змінами та доповненнями, підприємством
безпідставно занижено податкове
зобов'язання за період з 01.04.2005 року по
31.03.2008 року на суму 11202 грн. (в т.ч. за
жовтень 2007 року - 11202 грн.).

Згідно поданої декларації по ПДВ за
жовтень 2007 року р.1 колонки Б, податкове
зобов'язання становить 2916165 грн., з
операцій, що оподатковуються за
ставкою 20 %, згідно представлених до
перевірки документів, а саме даних
оборотно сальдової відомості по
рахунку 36 «Розрахунки з покупцями»,
актів виконаних робіт, наданих послуг,
підлягає включенню до зобов'язання по
ПДВ за жовтень 2007 року 2972175 грн.,
відповідно ПДВ, що підлягає
нарахуванню за вказаний період
становить 576935,00 грн. (з врахуванням
коригування податкового зобов'язання
за вересень 2007 року в сумі 17500 грн.). Дане
порушення описане в п.3.1.1 акту
перевірки «Валові доходи».

Згідно з вимогами п.п.7.3.1 п.7.3. ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше:

або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають
поставці, а в разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові
кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності
такої - дата інкасації готівкових
коштів у банківській установі, що
обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для
робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Згідно п.3.1.1 акту перевірки, ТзОВ
«Будівельна компанія «Прогрестехбуд»
безпідставно проведено коригування
вартості будівельно-монтажних робіт,
наданих ЗАТ «Прогрестехбуд» на
суму 56010,00 грн. (ПДВ в розмірі 20 % з
вказаної суми складає 11202,00 грн.) в 4
кварталі 2007 року в результаті чого
занижено скоригований валовий дохід.
Вказане порушення згідно акту
перевірки, відповідно, вплинуло на
розмір податкового зобов'язання з ПДВ,
яке було занижено на 11202,00 грн.

Оскільки в судовому засіданні згадане
порушення не знайшло свого
спростування, суд вважає, що
правомірними є висновки контролюючого
органу в частині визначення суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість.

На підставі викладеного, підприємством
у 4 кварталі 2007 року безпідставно
занижено податкове зобов'язання з
податку на прибуток в розмірі - 19602,00
грн. (в т.ч. 14002,00 грн. - за
основним платежем та 5600,00 грн. - сума
штрафних (фінансових) санкцій) та з
податку на додану вартість на загальну
суму - 11202,00 грн.

Щодо заниження ТзОВ «Будівельна
компанія «Прогрестехбуд»
скоригованого валового доходу на суму
408577,00 грн. суд зазначає таке:

У період, що підлягав податковій
перевірці, вимоги щодо складання акту
форми КБ-2в встановлювались Наказом
Державного комітету статистики
України та Державного комітету України
з будівництва та архітектури від 21.06.2002
року № 237/5 «Про затвердження типових
форм первинних документів з обліку в
будівництві», на який посилається
податковий орган в акті перевірки від
17.09.2008 року. Згідно даного акту
зазначена форма документу складається:
«для визначення вартості виконаних
обсягів підрядних робіт та проведення
розрахунків за виконані підрядні
роботи і поширюється на будівельні
підприємства та будівельні структурні
підрозділи підприємств усіх видів
економічної діяльності незалежно від
форм власності, що виконують
будівельні та монтажні роботи, роботи з
капітального та поточного ремонту
будівель і споруд та інші підрядні
роботи із залученням бюджетних коштів
або коштів підприємств, установ та
організацій державної форми
власності». Для підприємств, що
виконують роботи з поточного ремонту
господарським способом, складання
вищезазначеної форми не є
обов'язковим».

На підставі наведеного, складання акту
приймання виконаних підрядних робіт
форми КБ-2в є обов'язковим для
організацій, що виконують будівельні
роботи із залученням бюджетних коштів
або коштів підприємств, установ та
організацій державної форми власності,
а не за рахунок всіх джерел
фінансування, як зазначено у акті
перевірки від 17.09.2008 року № 3195/23-2/33316751.

Крім того, вищевказаним Наказом
встановлено, що акт КБ-2в призначений
для визначення вартості виконаних
обсягів підрядних робіт та проведення
розрахунків за виконані підрядні
роботи, а не є первинним документом, що
підтверджує списання
товарно-матеріальних цінностей.

Згідно Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996/XIV
питання організації бухгалтерського
обліку на підприємстві належать до
компетенції його власника (власників)
або уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.

Виходячи з вимог зазначеного Закону,
обґрунтування відображення
господарських операцій в податковому
обліку здійснюється на підставі даних
бухгалтерського обліку.

У статті 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» зазначено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності (далі -
підприємства), які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Відповідно до вимог п.3.2 ст.3 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку.

Крім того, Наказом ДПА України «Про
затвердження форми декларації з
податку на прибуток підприємства та
порядку її складання» від 29.03.2003 р. № 143,
передбачено, що дані, наведені в
декларації, повинні підтверджуватись
первинними документами обліку та
відповідати податковому обліку
(звітності).

Необхідність підтвердження
господарських операцій первинними
документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2
Положення про документальне
збереження записів у бухгалтерському
обліку, затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.1995 р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р.
за № 168/704.

Відповідно до п.п.1.2 п.1 вказаного
Положення, господарські операції
відображаються у бухгалтерському
обліку методом їх суцільного і
безперервного документування. Записи в
облікових регістрах провадяться на
підставі первинних документів,
створених відповідно до вимог цього
Положення.

Первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення (п.п.2.1 п.2 Положення).

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, що
фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назва документа;
дату і місце складання; назва
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції
(п.2 ст.9 цього Закону).

Матеріалами справи підтверджено, що
ТзОВ «Будівельна компанія
«Прогрестехбуд» займається декількома
видами діяльності (виконання
будівельно-монтажних робіт,
виготовлення готової продукції,
надання в оренду майна тощо), тому на
підприємстві (згідно з Планом рахунків)
ведеться облік виробництва по
субрахунках за таким видами
діяльності:

- 231 Виробництво будівельно-монтажних
робіт (БМР)

- 232 Виробництво готової продукції

- 233 Виробництво автотранспорт

- 234 Виробництво ремонт механізмів

- 236 Витрати на ремонт основних засобів

- 237 Витрати автотранспорту

- 239 Обслуговуюче виробництво.

Інформація про матеріальні витрати на
виконання БМР з первинних документів
накопичується та групується в
облікових реєстрах: матеріальних
звітах (ф.№ М-19), звітах про обіг
основних матеріалів (ф.№ М-29)
відповідно до норм ДБН.

Фактичні витрати матеріалів на
виконання будівельно-монтажних робіт
за об'єктами обліку відображаються в
облікових регістрах на підставі
матеріальних звітів, підписаних
матеріально відповідальними особами.

Вартість використаних матеріалів
включається до виробничої
собівартості будівельно-монтажних
робіт по дебету субрахунку 231
«Виробництво БМР» з кредиту субрахунку
201 «Сировина й матеріали».

Із зазначеного вище слідує, що по
рахунку 20 «Виробничі запаси» ведеться
облік не тільки будівельних
матеріалів, а й паливо-мастильних
матеріалів,запчастин, шин, канцтоварів
тощо, які не включається в акти
приймання виконаних підрядних робіт
(типова форма № КБ-2в) та не списуються в
дебет субрахунку 231 «Виробництво БМР»,
а відображаються по дебету субрахунків
232, 232, 235 і рахунків 91, 92, 94, оскільки вони
використовуються для забезпечення
допоміжного виробництва і для їх
списання використовуються інші
первинні документи.

Списання паливо-матеріальних
матеріалів (далі ПММ) для цілей
господарської діяльності здійснюється
на підставі шляхових листів, виходячи з
норм конкретного автомобіля чи
механізму і фактичного пробігу або
часу роботи.

Згідно даних головної книги в дебет
субрахунку 231 «Виробництво БМР» з
кредиту субрахунку 201 «Сировина й
матеріали» списано матеріальні
ресурси на суму 4823441,12 грн.

Тому вказана в акті перевірки сума
списання виробничих запасів в I
кварталі 2008 року в розмірі 5340764,00 грн.
включає в себе вартість сировини та
матеріалів, вартість запасних частин,
вартість ПММ, вартість інших
матеріальних запасів і була списана в
дебет наступних субрахунків:

- 231 «Виробництво БМР» - 4823441,12 грн.;

- 232 «Виробництво готової
продукції» - 246379,88 грн.;

- 232 «Виробництво
автотранспорт» - 197834,08 грн.;

- 235 «Виробництво ремонт
механізмів» - 73110,53 грн.

З зазначеного випливає, що
підприємство не занижувало суму
скоригованого валового доходу та
досягла економії по статті матеріальні
витрати в сумі 125699,88 грн. (4949141,00 - 4823441,12).

Як вбачається з матеріалів справи
позивачем долучено ряд доказів для
документального підтвердження
операцій зі списання
товарно-матеріальних цінностей за I
квартал 2008 року, а саме: звіти про
витрати основних матеріалів у
будівництві в співставленні з
виробничими нормами (М-29), матеріальні
звіти, виробничі звіти, акти на
списання непридатних інструментів,
спецодягу, захисних засобів і
інвентарю, акти про переробку
матеріалів, акти про розхід металів,
акти на списання матеріалів, акти на
списання запчастин по
автотранспортній базі, акти на
списання, калькуляції, подорожній лист
вантажного автомобіля (ТП № 2),
маршрутний лист руху вантажного
автомобіля, змінний рапорт машиніста,
подорожній лист легкового автомобіля
(ТП № 3) та маршрутний лист водія
легкового автомобіля.

Матеріалами справи та висновком
експертизи підтверджено, що
підприємством у І кварталі 2008 року
списано виробничих запасів на суму
5340765,61 грн. (Дт 23 «Виробництво» Кт 20
«Виробничі запаси») та МШП на суму 16955,69
грн. (Дт 23 «Виробництво» Кт 22 «МШП») (т.1
а.с. 6, т.2 а.с. 9-11, 14-124, 126-155, 217-246, т.3 а.с. 2-40).

У відповідності до наданих
відповідачем пояснень по справі від
19.11.2010 року вказано, що в процесі
проведення перевірки встановлено, що
згідно актів виконаних робіт в 1
кварталі 2008 року використано
матеріальних запасів для здійснення
будівельно-монтажних робіт на загальну
суму 4949141, а згідно даних
бухгалтерського обліку платника
податків в 1 кварталі 2008 року
використано виробничих запасів на суму
5340764,00 грн.

З приводу даної обставини суд зазначає,
що позивачем не заперечується той факт
що частина виробничих запасів була
використана саме для здійснення
будівельно-монтажних робіт. Проте
позивач стверджує, що відповідачем
безпідставно не взято до уваги, що крім
використання виробничих запасів саме
для здійснення будівельно-монтажних
робіт, виробничі запаси були
використані також і для виробництва
готової продукції, ремонту
автотранспорту, заправкою
паливно-мастильних матеріалів та
ремонту механізмів. Зокрема, списання
матеріалів на виготовлення готової
продукції на суму 246379,88 грн.
підтверджується відповідними
матеріальними звітами копії яких
долучені до матеріалів справи. Згідно ж
Правил визначення вартості
будівництва ДБН Д.1.1-2000, затверджені
наказом Держбуду України від 27.08.2000 р.№
174 (в редакції наказу Держбуду України
від 17.06.2003 р.№ 85) та п.п.3.1.10 цих Правил
прямі витрати враховують у своєму
складі заробітну плату робітників,
вартість експлуатації будівельних
машин і механізмів та матеріалів,
виробів, конструкцій. Вони
визначаються в локальних кошторисах
шляхом множення визначеної за
ресурсними елементними кошторисними
нормами кількості трудових і
матеріально-технічних ресурсів,
необхідних для виконання обсягів
робіт, обчислених за робочими
кресленнями, на відповідні поточні
ціни цих ресурсів.

У відповідності до п.п.3.1.10.4 даних
Правил Кошторисна вартість
експлуатації будівельних машин і
механізмів, зайнятих у будівельному
виробництві, в прямих витратах
визначається виходячи з нормативного
часу їх роботи, необхідного для
виконання встановленого обсягу
будівельних та монтажних робіт, та
вартості експлуатації будівельних
машин і механізмів за одиницю часу їх
застосування (машино-година) в поточних
цінах. У вартості експлуатації
будівельних машин і механізмів у тому
числі зазначається заробітна плата
робітників, зайнятих на керуванні та
обслуговуванні будівельних машин і
механізмів.

А у п.п.3.1.10.5 Правил вказано, що вартість
машино-години в поточних цінах
розраховується на підставі трудових і
матеріальних ресурсів, наведених в
РКНЕМ, та поточних цін на них з доданням
амортизаційних відрахувань на повне
відновлення будівельних машин і
механізмів, вартості матеріальних
ресурсів на заміну частин, що швидко
спрацьовуються, ремонт і технічне
обслуговування, перебазування, а також
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів.

Згідно Методики визначення договірних
цін при розрахунках за виконані роботи
з експлуатації будівельних машин і
механізмів, договірна вартість однієї
машино-години експлуатації
будівельних машин і механізмів включає
наступні витрати: амортизаційні
відрахування; заробітна плата
машиністів; кошти на заміну частин, що
швидко спрацьовуються; витрати на
бензин, дизпаливо чи стиснене повітря;
витрати на мастильні матеріали та
гідравлічну рідину; витрати на
технічне обслуговування та ремонт
(зарплата робітників, зайнятих
технічним обслуговуванням та ремонтом;
вартість матеріальних ресурсів, що
використовуються при проведенні
технічного обслуговування та ремонту);
витрати на перебазування будівельних
машин і механізмів; податок з власників
транспортних засобів.

Тобто, позивач робить висновок про те,
що вартість машино-години, яка
застосовується при складанні актів
приймання виконаних підрядних робіт
(типова форма № КБ-2в), включає в себе
всі витрати, пов'язані з використанням
конкретного будівельного механізму
для виконання конкретної роботи. З чого
випливає, що вартість
паливно-мастильних матеріалі,
запчастин, ремонтних робіт окремо в
акті не відображається, а включена
коефіцієнтним методом в одиничну
розцінку роботи цього механізму.

Крім того позивачем зазначено, що
списання паливно-мастильних
матеріалів для цілей господарської
діяльності здійснюється на підставі
шляхових листів, виходячи з норм для
конкретного автомобіля чи механізму і
фактичного пробігу або часу роботи.
Норми витрат паливно-мастильних
матеріалів затверджені наказом
Міністерства транспорту України № 43
від 10.02.1998 року «Про затвердження норм
витрати палива і мастильних матеріалів
на автомобільному транспорті». До
матеріалів справи долучені копії актів
на списання паливно-мастильних
матеріалів. Також Позивачем долучено
до матеріалів справи акти на списання
запчастин, які використані для ремонту
техніки та механізмів.

Дані твердження позивача та наведені
ним документи не спростовані
відповідачем в судових засіданнях.
Також відповідачем не надано пояснень
щодо причин не прийняття ним до уваги,
під час проведення перевірки, даних
пояснень позивача та відповідних
документів.

Частиною 5 статті 8 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» передбачено, що
підприємство самостійно визначає
облікову політику; обирає форму
бухгалтерського обліку як певну
систему регістрів обліку, порядку і
способу реєстрації та узагальнення
інформації в них з додержанням єдиних
засад, встановленим цим Законом, та з
урахуванням особливостей своєї
діяльності і технології обробки
облікових даних; розробляє систему і
форму внутрішньогосподарського
(управлінського) обліку, звітності і
контролю господарських операцій,
визначає права працівників на
підписання бухгалтерських документів.

Зі змісту висновку № 2904
судово-економічної експертизи, у акті
перевірки від 17 вересня 2008 року №
3195/23-2/33316751 відсутні результати
дослідження вищезгаданих облікових
документів ТзОВ «Будівельна компанія
«Прогрестехбуд», на підставі яких
підприємством проводилось списання
товарно-матеріальних цінностей у I
кварталі 2008 року, та співставлення
зазначених у них даних з даними
бухгалтерського обліку товариства.

З врахуванням даної обставини, суд,
перевіряючи дотримання відповідачем
вимог ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, вважає, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення №
23443/10/23-219 від 01 жовтня 2008 року, в частині
визначення суми податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) з податку на
прибуток в сумі 132787,00 грн., прийнято
необґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, які мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії). Судом
визнаються необґрунтованими та такими,
що не знайшли свого підтвердження під
час судового розгляду доводи
відповідача про заниження
підприємством податку на прибуток на
загальну суму сумі 116146,00 грн., а саме за
І квартал 2008 року (основний платіж - 102144
грн., штрафна (фінансова) санкція - 30643,00
грн.).

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.162
Кодексу адміністративного судочинства
України суд при вирішенні справи по
суті, може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

Із врахуванням вищевикладених
обставин, суд вважає, що позовні вимоги
слід задовольнити частково.

Таким чином, проаналізувавши наявні
матеріали справи та норми зазначеного
законодавства, враховуючи зміст
висновку судової судово-економічної
експертизи від 20 червня 2014 року за № 2904,
суд приходить до переконання, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № 23443/10/23-219 від 01
жовтня 2008 року слід визнати
протиправним та скасувати в частині
визначення суми податкового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
(фінансових) санкцій) з податку на
прибуток в сумі 132787,00 грн., а в
задоволенні решти позовних вимог -
необхідно відмовити.

Понесені позивачем судові
витрати у формі судового збору на
підставі ч.3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог з
державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 17-19, 69-71, 94, 151-154, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити
частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
прийняте Державною податковою
інспекцією у Франківському районі
м.Львова податкове
повідомлення-рішення № 23443/10/23-219 від 01
жовтня 2008 року в частині визначення
суми податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) з податку на прибуток в сумі
132787,00 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити повністю.

4.Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Прогрестехбуд» (місцезнаходження: 79015,
м.Львів, вул. Тургенєва, 72, код ЄДРПОУ -
33316751) 2 (дві) грн. 67 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили в
строк та в порядку, визначеному ст. 254
КАС України.

Апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень
у випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови
виготовлений 15 жовтня 2014 року.

Суддя
Тертичний В.Г.