Справа № К/9991/25698/12-С
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року
м. Київ К/9991/25698/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т. Розваляєвої Т.С.
Маслія В.І.

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Сатіс» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 20 травня 2011 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 8 лютого 2012
року у справі № 2а-4178/11/2670 за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Сатіс» до Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України про скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року Приватне акціонерне
товариство «Акціонерна компанія
«Сатіс» звернулось до Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України про
скасування постанови № СК-421/11-234 від
03.03.2011р. про застосування штрафу за
правопорушення, вчинені на фінансових
ринках.

Позовні вимоги ПрАТ «Акціонерна
компанія «Сатіс» обґрунтовані тим, що
оскаржувана постанова є
необґрунтовано, оскільки підприємство
не має відокремленого підрозділу за
адресою: м. Київ, вул.
Саперно-Слобідська, 22. Приміщення за
вказаною адресою орендувалось
підприємством для господарських
потреб, а не з метою надання фінансових
послуг чи здійснення представництва.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва
від 20 травня 2011 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08 лютого 2012 року, в задоволенні
позовних вимог ПрАТ «Акціонерна
компанія «Сатіс» відмовлено в повному
обсязі.

При прийнятті рішення суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли висновку,
що господарська діяльність
здійснювалась позивачем за адресою: м.
Київ, вул.
Саперно-Слобідська, 22, з 09.11.2010р. без
обов'язкового внесення інформації про
наявність нового відокремленого
підрозділу, що є підставою для
застосування штрафних санкцій.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
ПрАТ «Акціонерна компанія «Сатіс»
звернулось з касаційною скаргою, у
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, просить вказані рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у період з 15.12.2010р. по
31.12.2010р. Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України проведено планову інспекцію
страхової діяльності позивача в період
з 01.01.2009р. по 30.10.2010р., за результатами
якої складено акт № 3156/42/5 від 31.12.2010р.

Внаслідок перевірки виявлено
створення фінансовою установою нового
відокремленого підрозділу та надання
фінансових послуг через нього без
подання заяви до Державного реєстру
фінансових установ про створення цього
відокремленого підрозділу, чим
порушено п. 11 розділу І, п. 1 розділу V, п. 5
розділу Х Положення про
Державний реєстр фінансових установ,
затвердженого розпорядженням
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 28.08.2003р.
№ 41 (далі - Положення № 41).

Відповідачем прийнято постанову №
СК-421/11-25 від 10.01.2010р. про застосування до
позивача штрафу в розмірі 8 500,00 грн. за
правопорушення, вчинені на фінансових
ринках.

За наслідками адміністративного
оскарження вищевказаної постанови
відповідачем прийнято постанову
СК-421/11-234 від 03.03.2011р. про застосування
штрафу в розмірі 8 500,00 грн.

Згідно п. 1 розділу І Положення № 41
відокремлений підрозділ - філія, інший
відокремлений структурний підрозділ
юридичної особи, що розташований поза
місцезнаходженням юридичної особи та
здійснює всі або частину функцій з
надання фінансових послуг від її імені.

Таким чином, основними ознаками
господарського утворення у формі
структурного підрозділу суб'єкта
господарювання є відокремленість
такого структурного підрозділу поза
місцезнаходженням юридичної особи, а
також здійснення таким структурним
підрозділом всіх або частини функцій з
надання фінансових послуг від імені
такої юридичної особи.

Як встановлено судами та
підтверджується матеріалами
адміністративної справи, 09.11.2010р. до
установчих документів позивача
внесено зміни та отримано нові
свідоцтво про державну реєстрацію,
згідно з яким місцезнаходження
фінансової установи визначено за
адресою: м. Київ, вул.
Саперно-Слобідська, 22.

Також, позивач звернувся до
відповідача із заявами від 23.11.2010р. про
переоформлення ліцензій на
провадження страхової діяльності та
від 26.11.2010р. про реєстрацію фінансової
установи у зв'язку із зміною адреси
місцезнаходження з м. Київ,
провул. Лабораторний, 1 на м. Київ, вул.
Саперно-Слобідська, 22.

Разом з тим, у період з 01.01.2009р. по
30.10.2010р. господарська діяльність
здійснювалась позивачем за адресою: м.
Київ, вул. Саперно-Слобідська, 22, тобто
до внесення відповідних змін щодо
адреси місцезнаходження фінансової
установи до установчих документів.

Вказане підтверджується наявними в
матеріалах адміністративної справи
договорами добровільного страхування
наземного транспорту, в яких зазначено
фактичну адресу страховика м. Київ, вул.
Саперно-Слобідська, 22.

Відповідно до ч. 1 розділу V Положення №
41, в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, протягом 15 днів
після створення фінансовою установою
нового відокремленого підрозділу, що
надаватиме фінансові послуги, державне
регулювання діяльності з надання яких
належить до компетенції Держфінпослуг,
фінансова установа зобов'язана подати
до Держфінпослуг заяву про внесення до
Державного реєстру фінансових установ
інформації про відокремлені
підрозділи юридичної особи (додаток 6)
та реєстраційну картку з інформацією
про відокремлений підрозділ юридичної
особи (додаток 4). Внесення інформації
про відокремлений підрозділ до Реєстру
є обов'язковою умовою надання
фінансовою установою фінансових
послуг через такий відокремлений
підрозділ. Відповідними
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів фінансових установ
можуть визначатися особливості
внесення інформації про відокремлені
підрозділи до Реєстру.

Отже, обов'язковою умовою надання
позивачем фінансових послуг через свій
відокремлений підрозділ є відповідна
реєстрація такого відокремленого
підрозділу в Державному реєстрі
фінансових установ, однак, вказані
вимоги позивачем не виконано.

Указом Президента України від 04.04.2003р.
№ 292/2003 затверджено Положення про
Державну комісію з регулювання ринків
фінансових послуг України (далі -
Положення № 292/2003; в редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин).

Так, п. 1 Положення № 292/2003 визначено, що
Комісія - це спеціально уповноважений
орган виконавчої влади у сфері
регулювання ринків фінансових послуг у
межах, визначених законодавством.

Згідно з пп. 12 п. 5 Положення № 292/2003
Комісія має право в межах своїх
повноважень застосовувати до
фінансових установ, які не
додержуються законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, заходи впливу,
зокрема, накладати штрафи відповідно
до закону.

Враховуючи обставини адміністративної
справи та безперечний обов'язок
позивача здійснити відповідну
реєстрацію відокремленого підрозділу
з метою надання через нього фінансових
послуг, судова колегія дійшла висновку,
що при вирішенні справи судами першої
та апеляційної інстанції правильно
застосовані норми матеріального та
процесуального права. Доводи
касаційної скарги висновків судів не
спростовують, підстав для задоволення
касаційної скарги судова колегія не
вбачає.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Сатіс» відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 травня
2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута в порядку ст.ст.
235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: