Справа № 753/11721/14-а
Суддя: Сирбул О. Ф.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді - Сирбул О.Ф.

при секретарі - Семенченко Я.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Новак Г.М. про заміну способу та
порядку виконання рішення суду,-

встановив:

Старший державний виконавець відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Новак Г.М. звернувся до суду з
поданням про заміну способу та порядку
виконання рішення суду, мотивуючи тим,
що у Відділі примусового виконання
рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві перебуває
виконавчий лист від 22.11.2013 року по
справі 753/6415/13 про зобов'язання
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві здійснити
перерахунок і виплачувати з 01.04.2012 року
ОСОБА_3, пенсії виходячи з розміру
грошового забезпечення, визначеного у
відповідності з вимогами ч. 3 ст. 63
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб». Оскільки під час виконання
постанови суду виникли труднощі
примусового характеру, старший
державний виконавець просить змінити
порядок виконання рішення. В
обґрунтування вказаного подання
державний виконавець посилався на ч.ч.
1, 2 ст. 23, ч. 1 ст. 48, п. 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного
кодексу України, Закон України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», Закон України «Про
виконавче провадження».

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти
заяви не заперечував.

Представник Головного управління
Пенсійного фонду України у м. Києві -
Пилипенко Юлія Сергіївна заперечувала
проти задоволення заяви, вказала, що
виконання постанови суду апеляційної
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного Бюджету України, отже
виконання постанови суду фактично
можливо, хоча й за певних умов, тому
підстави для зміни способу вказаного
рішення відсутні,надала письмові
заперечення (а.с. 70-71).

Представник відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві не
з'явився, просив розглянути справу без
його присутності.

Суд, дослідивши письмові докази у
справі, прийшов до висновку, що подання
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві не підлягає задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.06.2013 року
постановою Дарницького районного суду
м. Києва у задоволенні позову ОСОБА_3 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в м. Києві про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, щодо перерахунку та виплати
пенсії з 01.04.2012 року, виходячи з розмірі
90% від грошового забезпечення 7 789,70 грн.
відмовлено. 11 жовтня 2013 року постановою
Київського апеляційного суду м. Києва
постанову Дарницького районного суду
м. Києва скасовано та ухвалено нову,
якою позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано
неправомірними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
м. Києва щодо відмови здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_3 пенсії,
виходячи з розміру грошового
забезпечення, визначеного відповідно
до вимог ч. 3 ст. 63 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби та деяких інших
осіб». Зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в м. Києві
здійснити перерахунок і виплату з
01.04.2012 року ОСОБА_3 пенсії, виходячи з
розміру грошового забезпечення осіб,
визначеного у відповідності з вимогами
ч. 3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби та деяких інших
осіб», з урахуванням проведених виплат
(а.с. 47-48).

На виконання зазначеної
постанови Дарницьким районним судом м.
Києва 22.11.2013 року було видано
виконавчий лист № 753/2468/13.

Зі змісту подання старшого державного
виконавця управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Новак Г.М.
вбачається, що на виконання постанови
суду ОСОБА_3 проведено перерахунок
пенсії, починаючи з 01.04.2012 року на суму 5
618, 23 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявник, як на підставу неможливості
виконання рішення суду, посилається на
відсутність коштів на рахунку
боржника, оскільки видатки на
соціальний захист та соціальне
забезпечення належать до видатків, що
здійснюються з Державного бюджету
України.

25.11.2013 року старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м.Києві було
відкрито виконавче провадження з
виконання виконавчого листа №753/6415/13,
що 22.11.2013 року виданий Дарницьким
районним судом м. Києва.

Аналіз резолютивної частини постанови
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.10.2013 року
та синтез наведених процесуальних норм
дають підстави зробити висновок про те,
що зобов'язання, покладені на
відповідача судом, є позовними
вимогами як обраним позивачем видом
захисту порушених його прав, які суд
задовольнив.

За таких обставин старшим державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві просить
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст.198, 223 КАС України).

Крім того, частиною першою статті
263 КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду неможливе
через відсутність коштів, виплата яких
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Відповідно до преамбули Закону
України «Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини» - цей Закон регулює
відносини, що виникають у зв'язку
зобов'язком держави виконати
рішення Європейського суду з прав
людини у справах проти України; з
необхідністю усуненн причин порушення
Україною Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
і протоколів до неї; з впровадженням
в українське судочинство та
адміністративну практику європейських
стандартів прав людини; зі створенням
передумов для зменшення числа заяв до
Європейського суду з прав людини проти
України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» - суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Так, Європейським судом з прав людини у
справі «Кечко проти України» було
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як причину невиконання своїх
зобов'язань.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду.

Крім того, «захист порушеного права у
судовому рішенні» і «спосіб виконання
судового рішення» не є тотожними
поняттями (процесуальними
інститутами). А тому, у випадку
задоволення заяви заявника про зміну
способу виконання постанови суду,
фактично буде змінено її суть, що на
даний час належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої пенсії,
яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 12 лютого 2014 року у справі №
К/800/598/14.

Суд не може взяти до уваги посилання
заявника на Закон України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень», оскільки у
відповідності із ч. 1 ст. 2 зазначеного
Закону Держава гарантує виконання
рішення суду про стягнення коштів та
зобов'язання вчинити певні дії щодо
майна, боржником за яким є: державний
орган; державні підприємство, установа,
організація (далі - державне
підприємство); юридична особа,
примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

А як вбачається з матеріалів справи,
постанова суду про стягнення коштів до
зазначених в Законі осіб не приймалась.

Враховуючи те, що боржником є державний
орган, на якого покладено обов'язок
виконання рішень зобов'язального
характеру, суд приходить до висновку
про безпідставність заяви боржника про
зміну способу і порядку виконання
постанови Київськогоапеляційного
адміністративного суду від 11.10.2013 року.

На підставі викладеного, ст. 2, ч. 1 ст. 3
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень», ст. 36
Закону України «Про виконавче
провадження», керуючись ст. 263 КАС
України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Новак Г.М. про заміну способу та
порядку виконання рішення суду про
заміну способу та порядку виконання
рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного адміністративного суду
через Дарницький районний суд м. Києва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя: