Справа № 815/5351/14
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5351/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Марина П.П.

секретар судового засідання Борцова
С.І.

за участю сторін: від позивача: ОСОБА_1
(за довіреністю);

від відповідача: Лобанов Р.М. (за
довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у
сумі 31922,52 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області та, з урахуванням уточнень до
адміністративного позову, просить
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу у сумі 31922,52 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
внаслідок його незаконного звільнення
з посади начальника управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області та
подальшого поновлення на роботі у
судовому порядку, ОСОБА_3 не виплачено
суму середньої місячної заробітної
плати за час вимушеного прогулу, тому
останній просить стягнути з Державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області середню місячну
заробітну плату за час вимушеного
прогулу з 01.03.2013 року по 12.12.2013 року в
розмірі 31922,52 грн.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримала, просила позов
задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
уточненнях до адміністративного
позову та наданих в судовому засіданні
поясненнях.

В судовому засіданні представник
відповідача - Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області проти позову заперечував з
підстав, викладених у наданих до суду
запереченнях на адміністративний
позов, згідно яких зазначив, що позивач
під час розгляду справи №815/2227/13-а
відмовився від позовних вимог в
частині стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, а тому останнім
порушено строк для звернення до
адміністративного суду за захистом
свої прав відповідно до ст.99 КАС
України. Щодо затримки виконання
рішення суду відповідач пояснив, що
ОСОБА_3 звернувся до Державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області з відповідною заявою
про поновлення на посаді лише 11.12.2013
року, хоча виконавчий лист виданий
Одеським окружним адміністративним
судом 01.06.2013 року, що свідчить про
прострочення виконання рішення суду з
вини самого позивача, у зв'язку з чим
доводи ОСОБА_3 є необґрунтованими, а
позовні вимоги такими, що задоволенню
не підлягають (а.с.38-41).

Дослідивши наявні в справі письмові
докази, оцінивши їх за власним
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступні факти та
обставини.

Наказом начальника Державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області 01.03.2013 року №57-ОС «Про
звільнення ОСОБА_3», за систематичне
невиконання начальником управління
контролю за використанням та охороною
земель Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області ОСОБА_3
без поважних причин обов'язків,
покладених на нього трудовим
договором, за що він неодноразово
притягувався до дисциплінарної
відповідальності у вигляді догани,
ОСОБА_3 звільнено з посади начальника
управління контролю за використанням
та охороною земель Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області 01 березня 2013 року на підставі
п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
про звільнення, ОСОБА_3 звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду з позовом до Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області про скасування наказів та
поновлення на посаді.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 30.05.2013 року,
залишеною без змін ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 29.10.2013 року, позов ОСОБА_3 задоволено
повністю, скасовано наказ начальника
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області від
01.03.2013 рок за №10-К „Про скасування
наказу від 24.01.13 №6-К", яким скасований
наказ Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області від
24.01.13 №6-К „Про скасування наказу від
16.01.13 №4-к", наказ начальника Державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області від 01.03.2013 року за №11-К
„Про притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_3", яким ОСОБА_3
оголошена догана, наказ начальника
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області від
14.02.2013 року за №7/1-К „Про притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_3", яким ОСОБА_3 оголошена догана,
наказ начальника Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області від 27.02.2013 року за №9/3-К „Про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності ОСОБА_3", яким ОСОБА_3
оголошена догана, наказ начальника
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області від
01.03.2013 року за №57-ОС „Про звільнення
ОСОБА_3", яким ОСОБА_3 звільнено з посади
начальника управління контролю за
використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області 01
березня 2013 року на підставі п.3 ч.І ст.40
КЗпП України, поновлено ОСОБА_3 на
посаді начальника управління контролю
за використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області з 01
березня 2013 року та допущено негайне
виконання рішення суду в частині
поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника
управління контролю за використанням
та охороною земель Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області.

12.12.2013 року, на підставі вищенаведених
рішень суду та заяви ОСОБА_3, відповідно
до наказу Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області №378-ОС «Про поновлення на
посаді ОСОБА_3» позивача, зокрема,
поновлено на посаді начальника
управління контролю за використанням
та охороною земель Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області з 01.03.2013 року (а.с.14).

Відносини публічної служби є
предметом конституційного і
адміністративного права. Підстави
виникнення, проходження, припинення
служби визначені законодавством, а не
трудовою угодою, тому спори за участі
службовців повинні розглядатися за
спеціальними законами.

Основним законом, який регулює
правовідносини щодо прийняття,
проходження та звільнення з державної
служби, є Закон України «Про державну
службу», та окремі спеціальні закони.
При цьому, наявність спеціальних
законів не виключає можливості
застосування до правовідносин,
пов'язаних з проходженням громадянами
публічної служби та її припиненням,
окремих норм трудового законодавства у
випадках, передбачених спеціальними
законами.

Так, згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про державну службу», державна служба
припиняється, передусім, із загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, а також з підстав,
визначених цією статтею. Таким чином,
при звільненні особи з публічної
служби за загальними підставами,
передбаченими КЗпП України, на цю особу
поширюються гарантії, передбачені
КЗпП, якщо інше прямо не передбачено
спеціальним законом.

Правові засади і гарантії здійснення
громадянами України права
розпоряджатися своїми здібностями до
продуктивної і творчої праці
закріплено Кодексом законів про працю
України, який регулює трудові
відносини всіх працівників, сприяючи
зростанню продуктивності праці,
поліпшенню якості роботи, підвищенню
ефективності суспільного виробництва
і піднесенню на цій основі
матеріального і культурного рівня
життя трудящих, зміцненню трудової
дисципліни і поступовому перетворенню
праці на благо суспільства в першу
життєву потребу кожної працездатної
людини.

Частина 2 ст.19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 43 Конституції України
кожному гарантовано право на працю, що
включає можливість заробляти собі на
життя працею, яку він вільно обирає або
на яку він вільно погоджується. Держава
створює умови для повного здійснення
громадянами права на працю, гарантує
рівні можливості у виборі професії та
роду діяльності, реалізовує програми
професійно-технічного навчання,
підготовки і перепідготовки кадрів
відповідно до суспільних потреб. Кожен
має право на належні, безпечні і
здорові умови праці, на заробітну
плату, не нижчу від визначеної законом.
Громадянам гарантується захист від
незаконного звільнення.

Відповідно до вимог статті 235 Кодексу
законів про працю України, у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір. При винесенні
рішення про поновлення на роботі орган,
який розглядає трудовий спір,
одночасно приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в
заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш
як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається
більше одного року не з вини
працівника, орган, який розглядає
трудовий спір, виносить рішення про
виплату середнього заробітку за весь
час вимушеного прогулу. Рішення про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, прийняте органом,
який розглядає трудовий спір, підлягає
негайному виконанню.

Згідно із статтею 236 Кодексу законів
про працю України у разі затримки
власником або уповноваженим ним
органом виконання рішення органу, який
розглядав трудовий спір про поновлення
на роботі незаконно звільненого або
переведеного на іншу роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу
про виплату йому середнього заробітку
або різниці в заробітку за час
затримки.

Отже, затримка виконання власником
рішення органу по розгляду трудових
спорів про поновлення на роботі
незаконно звільненого або незаконно
переведеного працівника тягне
обов'язок власника виплатити
працівникові середній заробіток за
весь час затримки.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови
Кабінету Міністрів України №100 від
08.02.1995 року «Про затвердження порядку
обчислення середньої заробітної
плати» в усіх інших випадках
збереження середньої заробітної плати
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата. Працівникам, які
пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації менше двох
календарних місяців, середня заробітна
плата обчислюється виходячи з виплат
за фактично відпрацьований час.

Так, судом встановлено, що відповідно
до постанови Одеського окружного
адміністративного суду від 30.05.2013 року
по справі №815/2227/13-а, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29.10.2013 року,
поновлено на посаді начальника
управління контролю за використанням
та охороною земель Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області ОСОБА_3.

Постанова набрала законної сили 29.10.2013
р. згідно частини 3 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
256 Кодексу адміністративного
судочинства України, негайно
виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Частиною 2 статті 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що судове рішення, яке
набрало законної сили або яке належить
виконати негайно, є підставою для його
виконання.

З аналізу статті 257 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд робить висновок, що постанова
Одеського окружного адміністративного
суду від 30.05.2013 року по справі №815/2227/13-а,
в частині допущеного негайного
виконання, підлягає виконанню
незалежно від наявності або
відсутності виконавчого провадження.

Відповідачу Державній інспекції
сільського господарства в Одеській
області було відомо про судове рішення
у справі №815/2227/13-а, проте, не вжито
необхідних заходів для його виконання.

Верховний суд України в пункті 34
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" визначив, що рішення про
поновлення на роботі вважається
виконаним з дня видання власником або
уповноваженим ним органом про це
наказу.

Таким чином, період з дня ухвалення
Одеським окружним адміністративним
судом постанови в адміністративній
справі №815/2227/13-а по день фактичного
поновлення позивача на посаді є часом
затримки виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого працівника, тобто є часом
затримки в поновленні позивача на
посаді в Державній інспекції
сільського господарства в Одеській
області.

За вказаний період позивачу, в
порушення вимог статті 236 Кодексу
законів про працю України, середній
заробіток за час затримки його
поновлення виплачено не було.

Відповідно до абзацу 3 пункту 32
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06 листопада 1992 року "Про
практику розгляду судами трудових
спорів" У випадках стягнення на користь
працівника середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в зв'язку з
незаконним звільненням або
переведенням, відстороненням від
роботи невиконанням рішення про
поновлення на роботі, затримкою видачі
трудової книжки або розрахунку він
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з заробітку за останні два
календарні місяці роботи. Для
працівників, які пропрацювали на
даному підприємстві (в установі,
організації) менш двох місяців,
обчислення проводиться з розрахунку
середнього заробітку за фактично
пропрацьований час. При цьому
враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 2 Порядку у разі
визнання середньої заробітної плати за
час вимушеного прогулу
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 вказаного Порядку
передбачено, що нарахування виплат, що
обчислюються із середньої заробітної
плати за останні два місяці роботи,
провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

За наведених обставин, суд дійшов до
висновку, що оскільки позивач був
поновлений тільки 12.12.2013 р., то цей день
і є днем виконання рішення суду про
поновлення на роботі та таким, коли
позивач приступив до роботи. Отже, днем,
яким закінчується вимушений прогул є
11.12.2013 р., у зв'язку з чим на користь
позивача підлягає стягненню сума
середньомісячної заробітної плати за
період з 01.03.2013 р. по 11.12.2013 р., яка
становить 196 робочих днів.

Згідно довідки Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області від 02.10.2014 року № 16
середньоденна заробітна плата
начальника управління контролю за
використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області ОСОБА_3
за останні два місяці, що передують
звільненню складає (3234,38+3234,38) : 41=157,77
грн., отже разом підлягає нарахуванню
за 196 робочих днів - 30922,92 грн.

Згідно з абзацом 5 пункту 6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 13
від 24 грудня 1999 року «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» при задоволенні вимог
про оплату праці, суд має навести в
рішенні розрахунки, з яких він виходив
при визначенні сум, що підлягають
стягненню. Оскільки справляння і
сплата прибуткового податку з громадян
(податків з доходів фізичних осіб) є
відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає суму без
утримання цього податку й інших
обов'язкових платежів, про що зазначає
в резолютивній частині рішення.

З огляду на викладене, суд вважає за
необхідне стягнути з Державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області на користь ОСОБА_3
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, що полягло у затримці
виконання постанови Одеського
окружного адміністративного суду від
30.05.2013 р. за період з 01.03.2013 р. по 11.12.2013 р.
в розмірі 30922,92 грн.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, позовні вимоги є
обґрунтованими, підтверджені
матеріалами справи, а тому підлягають
задоволенню частково.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
256 Кодексу адміністративного
судочинства України, негайно
виконуються постанови суду про
присудження виплати заробітної плати,
іншого грошового утримання у
відносинах публічної служби - у межах
суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. ст. 2,4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167,
254, 256 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу у сумі 31922,52 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області на користь ОСОБА_3 середній
заробіток за час вимушеного прогулу у
зв'язку з незаконним звільненням у сумі
30922 /тридцять тисяч дев'ятсот двадцять
дві/ грн. 92 коп.

Допустити негайне виконання
постанови в частині стягнення
середнього заробітку за один місяць.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено
та підписано суддею 20 жовтня 2014 року.

Суддя
П.П.Марин