Справа № 2-а/679/15/14
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а/679/15/14
Головуючий у 1-й інстанції: Гаврищук Л.П.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Сторчака В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Нетішин Хмельницької області на
постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 08 січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Нетішин
Хмельницької області про перерахунок
пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Нетішинського
міського суду Хмельницької області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України у м. Нетішин Хмельницької
області про перерахунок пенсії.
Відповідно до постанови Нетішинського
міського суду Хмельницької області
від 08.01.2014 року адміністративний позов
задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Нетішинського міського суду
Хмельницької області та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись при цьому
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином. У зв'язку з
неприбуттям жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про його дату, час і місце,
а також враховуючи те, що їх явка в
судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, 14.02.2008 року
позивачу Хмельницькою обласною МСК
встановлено II групу інвалідності
внаслідок загального захворювання. На
вказану дату він набув 30 років
страхового стажу.

Отримуючи пенсію по інвалідності в
розмірі 90 % пенсії за віком, призначену
управлінням пенсійного фонду України в
м. Нетішин, позивач продовжував
працювати.

27.06.2013 року за станом здоров'я ОСОБА_2
звільнився з роботи в зв'язку з виходом
на пенсію. Його страховий стаж склав 41
рік 7 місяців 7 днів, в тому числі 34 роки
обчисленого без врахування стажу
згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

10.07.2013 року він звернувся до управління
Пенсійного фонду України в м. Нетішин
Хмельницької області (далі УПФ м.
Нетішин) за перерахунком та
призначенням пенсії по інвалідності в
розмірі пенсії за віком. 29.07.2013 року був
письмово повідомлений УПФ м. Нетішин
про неможливість проведення
перерахунку, у зв'язку з тим, що
пенсійна справа на його ім'я
знаходиться на опрацюванні в Головному
управлінні ПФУ в Хмельницькій області.

На звернення ОСОБА_2 до Головного
управління ПФУ в Хмельницькій області
від 23.08.2013 року, в призначенні пенсії по
інвалідності в розмірі пенсії за віком
відмовлено з посиланням на
недоцільність зміни виду такого
розрахунку.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» передбачає
певний вибір при обчисленні пенсії.
Частиною 2 ст. 27 означеного Закону,
встановлено, що за бажанням
застрахованої особи частина розміру
пенсії за віком за період страхового
стажу, набутого до дня набрання
чинності цим Законом, може бути
визначена відповідно до раніше діючого
законодавства.

Згідно абзацу 1, 3 ч. 1 статті 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
бажанням пенсіонера враховується
заробітна плата (дохід) за будь-які 60
календарних місяців страхового стажу
підряд до 1 липня 2000 року; за вибором
особи, яка звернулася за призначенням
пенсії, з періоду, за який враховується
заробітна плата (дохід) для обчислення
пенсії, виключаються періоди не більш
як 10 відсотків тривалості страхового
стажу, врахованого в одинарному
розмірі.

Листом від 15.07.2013 року позивач
повідомив про відсутність такого
бажання та просив враховувати
заробітну плату (дохід) за весь період
страхового стажу починаючи з 1 липня 2000
року по 1 липня 2013 року.

Вказаним листом позивач просив
виключити страховий стаж за періоди з
01.07.2007 року по 01.04.2011року з 1.06.2011 року по
1.09.2011 року; з 01.12.2011 року по 01.01.2013 року
(всього 49 місяців), оскільки зазначені
періоди в сумі складають не більш як 10
відсотків страхового стажу (мій стаж 41
рік 7 місяців 7 днів або 499 місяців 7
днів).

Заробітну плату (дохід) для обчислення
пенсії позивач просив визначити за
формулою, згідно ч. 2 ст. 40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Згідно ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» непрацюючі інваліди II та
ІІІ груп за їх вибором мають право на
призначення пенсії по інвалідності в
розмірі пенсії за віком, обчисленої
відповідно до статей 27 і 28 цього Закону,
за наявності такого страхового стажу.

Відповідно до статті 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», пенсія по
інвалідності призначається з дня
звернення. При цьому, якщо звернення
за пенсією відбулося не пізніше трьох
місяців з дня встановлення
інвалідності, такий вид пенсії
призначається з дня встановлення
інвалідності.

У такому ж порядку призначається
пенсія по інвалідності в розмірі
пенсії за віком, якщо вимоги ч.2 ст. 33
Закону виконанні на день
встановлення інвалідності, і з дня
виникнення такого права - якщо
зазначені вимоги виконані в період
після встановлення інвалідності до
дня звернення за призначенням пенсії
по інвалідності.

Враховуючи те, що на момент
встановлення інвалідності вік
позивача становив до 48 років, та його
страховий стаж становив 30 років, що
відповідає вимогам ч. 2 ст. 33 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
відповідач неправомірно відмовив
позивачу в призначенні пенсії по
інвалідності в розмірі пенсії за
віком, а посилання на недоцільність
такого перерахунку є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Нетішин
Хмельницької області, - залишити без
задоволення, а постанову Нетішинського
міського суду Хмельницької області від
08 січня 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Сторчак В. Ю.