Справа № 815/5194/14
Суддя: Катаєва Е. В.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/5194/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2014 року

Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Катаєва Е.В.
розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі справу за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України у Саратському
районі Одеської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Арцизькому
районі Одеської області про стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулось Управління
Пенсійного фонду України у Саратському
районі Одеської області (далі - УПФ) з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Арцизькому
районі Одеської області (далі -
Відділення Фонду), в якому позивач
просить стягнути з відповідача
2126,07грн.: - суми витрат на виплату та
доставку допомоги на поховання членам
сім'ї померлих або особі, яка здійснила
поховання осіб, які отримували пенсію
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, у розмірі - 186,5 грн.; - суми
витрат з виплати та доставки пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.02.2014 по 01.09.2014 особам, які отримали
каліцтво за межами України та
переїхали в Україну на постійне
проживання, у розмірі 1939,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідно до п.1 ст.21
Закону України від 23.09.1999 року №1105-ХІV
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі Закон України
№1105-ХІV) на органи Фонду соціального
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійних
захворювань (далі Фонд соцстрахування
від нещасних випадків) покладені
обов'язки по своєчасному та повному
відшкодуванню шкоди заподіяної
працівникові (застрахованій особі)
внаслідок ушкодження його здоров'я або
в разі його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні, пенсію по інвалідності (у
зв'язку із втратою годувальника)
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Таким чином, за вказаними випадками
належним страховиком є Фонд
соцстрахування від нещасних випадків,
проте відповідач відмовився прийняти
до заліку частину сум витрат,
здійснених УПФ Одеси на пенсійне
забезпечення громадян, які отримали
пенсії по інвалідності в результати
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання за межами
України та переїхали в Україну на
постійне проживання, а також витрати у
зв'язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_1

Позивач надав до суду клопотання про
розгляд справи за відсутності
представника УПФ, заявлені позовні
вимоги підтримав у повному обсязі
(а.с.172).

Представник відповідача надав
заперечення на позов, просив відмовити
у задоволенні позовних вимог УПФ,
оскільки вони не ґрунтуються на нормах
права. В запереченнях представник
Відділення Фонду зазначив, що відсутні
підстави для стягнення 1939,57 грн. - суми
витрат з виплати та доставки пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.02.2014 по 01.09.2014 особам, які отримали
каліцтво за межами України та
переїхали в Україну на постійне
проживання, оскільки ці особи після
набрання чинності Закону України
№1105-ХІV не мають статусу застрахованої
особи, яка має право на відшкодування
від нещасного випадку на підставі
цього Закону. Крім того, для проведення
відшкодувань страхових виплат згідно з
Законом України №1105-ХІV Відділення
Фонду повинно мати відповідні
документи (оригінал акта про нещасний
випадок на виробництві (форма Н-1), акт
про розслідування нещасного випадку
(форма Н-5), довідка про групу
інвалідності, виписка з акту огляду
МСЕК про ступінь втрати професійної
працездатності та інші), які в свою
чергу від Пенсійного фонду до
Відділення не передаються, за
відсутністю у остатнього визначених
законом повноважень на передачу цих
документів. Таким чином, відсутні
підстави для відшкодування витрат
понесених позивачем стосовно
пенсіонерів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Стосовно витрат на виплату допомоги на
поховання ОСОБА_1 в сумі 186,50грн. то вони
не підлягають відшкодуванню у зв'язку з
відсутністю страхового випадку, яким є
смерть від нещасного випадку або
професійного захворювання, тобто
повинен бути причинний зв'язок смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Також відповідач зазначив, що механізм
відшкодування визначений Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4
(далі -Порядок №5-4/4), згідно якого
відшкодування здійснюється Фондом
соцстрахування від нещасних випадків
Пенсійному фонду витрат, пов'язаних з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
централізованому рівні, а тому
належним відповідачем по справі є Фонд
соцстрахування від нещасних випадків,
відділення позбавлено права на
проведення розрахунків на своєму
рівні.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України
справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Дослідивши та проаналізувавши надані
сторонами докази у їх сукупності, судом
встановлено, що за період 01.02.2014 по
01.09.2014 року УПФ була виплачена пенсія
пенсіонерам ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
сумі 1939,57 грн., що підтверджується
списком осіб, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання (а.с145-166), а
також виплачена допомога на поховання
пенсіонера ОСОБА_1 ,(а.с.139-144).

Зазначені суми не прийняті до заліку
відповідачем при складанні актів
щомісячних звірок витрат по особовим
справам потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню. При
цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1, ст.4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування, як зокрема,
пенсійне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
Відносини, що виникають за зазначеними
видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
регулюються окремими законами,
прийнятими відповідно до цих Основ.

Статтею 25 Основ вставлені види
соціальних послуг і матеріального
забезпечення в залежності від виду
страхування. Так, відповідно до п.4 ст.25
за страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання надаються, зокрема,
пенсія по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсія у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до ст. 25
Основ є Фонд соцстрахування від
нещасних випадків, що також
встановлено Законом України № 1105-XIV.

Статті 21, 28 Закону України №1105-ХІV
встановлюють обов'язок Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків відшкодувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або у разі його смерті при
настанні страхового випадку,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України
"Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності від 22 лютого 2001 року
№2272-III Фонд сплачує страхові виплати та
надає соціальні послуги працівникам
(членам їх сімей), які потерпіли на
виробництві до 1 квітня 2001 року, з того
часу, коли відповідні підприємства
передали в установленому порядку Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників (членів їх сімей) на такі
страхові виплати та соціальні послуги,
або коли таке право встановлено в
судовому порядку. Потерпілі, документи
яких не передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Положення ч.2 п.5 ст.24 Закону України
№1105-ХІV встановлюють що, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Відповідно до п.п. г, д ст.21 Закону
України №1105-ХІV у разі настання
страхового випадку Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку, у тому числі,
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні: пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Таким чином, витрати, понесені
Пенсійним фондом України у зв'язку з
виплатою пенсій, передбачених ст. 26
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", підлягають
відшкодуванню Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону
України №1105-ХІV встановлено, що особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про
правонаступництво України" від 12.09.1991
року закони Української РСР та інші
акти, ухвалені Верховною радою
Української РСР, діють на території
України, оскільки вони не суперечать
законам України, ухваленим після
проголошення незалежності України.

Стаття 9 зазначеного Закону передбачає,
що всі громадяни Союзу РСР, які на
момент проголошення незалежності
України постійно проживали на
території України, є громадянами
України. Україна гарантує забезпечення
прав людини кожному громадянину
України незалежно від національної
приналежності та інших ознак
відповідно до міжнародно-правових
актів про права людини.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.92 року
держави - учасниці Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
сфері пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року, пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць даної Угоди
та членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Згідно ст.5 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.92 року,
ця Угода поширюється на всі види
пенсійного забезпечення громадян, які
встановлені або будуть встановлені
законодавством держав - учасниць Угоди.

Статтею 3 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.92 року,
передбачено, що усі витрати, пов'язані
із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про
міжнародні договори України" від 29
червня 2004 року №1906-IV (зі змінами та
доповненнями) та ст.9 Конституції
України чинні міжнародні договори
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною національного законодавства
і застосовуються у порядку,
передбаченому для норм національного
законодавства. Якщо міжнародним
договором України, який набрав
чинності в установленому порядку,
встановлено інші правила, ніж ті, що
передбачені у відповідному акті
законодавства України, то
застосовуються правила міжнародного
договору.

Таким чином, в спірних правовідносинах
страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків,
який в разі виплати вказаної пенсії
органами Пенсійного фонду України
повинен відшкодувати останньому
витрати з виплати та доставки цих
пенсій.

З урахуванням викладеного підлягають
задоволенню позовні вимоги УПФ про
стягнення з відповідача 1939,57 грн. - суми
витрат з виплати та доставки пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.02.2014 по 01.09.2014 року пенсіонерам ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які отримали каліцтво
за межами України та переїхали в
Україну на постійне проживання.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача, як на підставу відмови у
задоволенні позовних вимог
відсутність у відповідача оригіналу
акту про нещасний випадок на
виробництві (форма Н-1), виписки з акту
огляду МСЕК неспроможними, оскільки
правомірність призначення пенсій
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідачем
не спростовувалась.

Також суд не приймає до уваги доводи
відповідача з посиланням на Порядок
№5-4/4, що належним відповідачем в
спірних правовідносинах є Фонд
соцстрахування від нещасних випадків.
При цьому суд враховує положення ст.244-2
КАС України щодо обов'язковості для
всіх суб'єктів владних повноважень та
судів рішень Верховного Суду України,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах.

В постанові Верховного Суду
України від 21.05.2013 року по справі за
позовом УПФ України в Соснівському
районі м. Черкаси до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Черкаси про
стягнення заборгованості, в частині
розгляду доводів заявника, на
відсутність у відділення виконавчої
дирекції Фонду в Драбівському районі
Черкаської області обов'язку з
відшкодування управлінню ПФУ в
Чорнобаївському районі Черкаської
області витрат на виплату і доставку
пенсій по інвалідності, оскільки
остаточний розрахунок за такими
витратами відповідно до пункту 7
Порядку №5-4/4 здійснюється на
централізованому рівні між ПФУ та
Фондом, зазначено, що п. 7 Порядку, якому,
на думку заявника, суперечать вимоги
управління ПФУ про відшкодування
витрат, не врегульовує спірні
відносини, які виникли у цій справі,
оскільки встановлене ним правило та
механізм взаєморозрахунків на
централізованому рівні між Фондом та
ПФУ розраховані на відсутність спору
та реалізуються за наслідками
попередньо здійснених згідно з
пунктами 5, 6 Порядку звірок витрат за
особовими справами потерпілих,
складання актів таких звірок,
узгодження й подання відповідних
довідок.

Статтею 16 Закону N1105-XIV визначено,
що безпосереднє управління Фондом
здійснюють його правління та виконавча
дирекція. За змістом статті 18
зазначеного Закону виконавча дирекція
Фонду є постійно діючим виконавчим
органом правління Фонду, проводить
свою діяльність від імені Фонду у межах
та в порядку, що визначаються його
статутом і Положенням про виконавчу
дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків,
організовує та забезпечує виконання
рішень правління Фонду, робочими
органами виконавчої дирекції Фонду є,
зокрема, її відділення в районах і
містах обласного значення. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні
кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням.

Згідно з пунктом 15 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
Указом Президента України від 1 березня
2001 року N 121/2001 (чинного на час
виникнення спірних відносин), ПФУ
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку головні
управління ПФУ в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві,
Севастополі, та управління ПФУ в
районах, містах і районах у містах.

З урахуванням викладеного
Венрховний суд України зазначив, що
вимоги управління ПФУ про
відшкодування відділенням Фонду
витрат, пов'язаних із виплатою та
доставкою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві, відповідають змісту його
прав як робочого органу ПФУ щодо
відшкодування понесених ним витрат та
узгоджуються із компетенцією
виконавчої дирекції Фонду, основними
завданнями якої згідно з Положенням
про виконавчу дирекцію Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, затвердженим
постановою правління Фонду від 20
квітня 2001 року N 15, крім іншого,
визначено виконання завдань та
основних принципів страхування від
нещасного випадку, фінансування
страхових виплат, а до повноважень у
сфері здійснення процедури
страхування та координації страхової
діяльності віднесено, зокрема,
співпрацю з фондами з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування витрат, понесених ними у
зв'язку з матеріальним забезпеченням
потерпілих внаслідок нещасного
випадку на виробництві, та
представництво інтересів страховика в
органах державної виконавчої влади,
органах місцевого самоврядування і
судах.

Щодо вимог позивача про стягнення
186,5 грн. - суми витрат на виплату та
доставку допомоги на поховання членам
сім'ї померлих або особі, яка здійснила
поховання осіб, які отримували пенсію
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суд вважає, що вони
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.8 ст. 34 Закону N 1105-XIV
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.Порядок
проведення витрат на поховання у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11 липня 2001 року N
826.

Згідно з ч.9 ст. 34 Закону N 1105-XIV у разі
смерті потерпілого, який одержував
страхові виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у ст. 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із ст.29 цього
Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Відповідачем до суду надана
довідка відділу державної РАЦС
Саратського районного управління
юстиції, що згідно актового запису про
смерть ОСОБА_1 причиною смерті є
криптогенний цироз печінки (а.с.190).

Позивачем в підтвердження в
підтвердження своїх вимог надані копії
свідоцтва про смерть ОСОБА_1 та довідки
про отримання ним пенсії по
інвалідності у наслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання (а.с.139-144).
Проте до суду не надано висновку
відповідного медичного закладу щодо
наявності причинного зв'язку смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, що є
обов'язковою умовою для визначення
страхового випадку та відповідно
належного страховика.

При цьому суд враховує висновки
Верховного суду України щодо подібних
правовідносин, викладені у постанові
від 23.04.2013 року по справі за позовом УПФ
України у Немирівському районі
Вінницької області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Немирівському
районі Вінницької області про
зобов'язання вчинити дії та стягнення
заборгованості.

Верховний суд України зазначив, що
аналіз норм Закону N 1105-XIV, який визначає
правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання ч.8 ст.34
цього Закону, дає підстави вважати, що
Фонд зобов'язаний відшкодовувати
виплачені іншими страховиками суми
допомоги на поховання лише тих осіб,
які померли від нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, тобто за умови наявності
причинного зв'язку їх смерті з
одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я. Положення пункту
4 Порядку, яким зобов'язано Фонд
відшкодовувати ПФУ витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону N 1105-XIV. Так, зокрема, стаття 21
цього Закону пов'язує виникнення
такого обов'язку у Фонду зі смертю
працівника, а не з отриманням померлим,
який не працював, зазначеної вище
пенсії.

З урахуванням встановлених фактів, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
позивач підлягають частковому
задоволенню, а саме відшкодуванню та
відповідно стягненню з відповідача
підлягають витрати з виплати та
доставки пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за період з 01.02.2014 по 01.09.2014
особам, які отримали каліцтво за межами
України та переїхали в Україну на
постійне проживання, у розмірі 1939,57 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, ч.4 ст.122, 159-164 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління
Пенсійного фонду України у Саратському
районі Одеської області до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Арцизькому
районі Одеської області про стягнення
2126,07грн.- задовольнити частково.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Арцизькому
районі Одеської області на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Саратському районі Одеської області
витрати з виплати та доставки пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.02.2014 по 01.09.2014 року у розмірі 1939,57 грн.

В задоволенні решті позовних вимог -
відмовити.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
до Одеського окружного
адміністративного суду апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Катаєва Є.В.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Арцизькому
районі Одеської області на користь
Управління Пенсійного фонду України у
Саратському районі Одеської області
витрати з виплати та доставки пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.02.2014 по 01.09.2014 року у розмірі 1939,57 грн.