Справа № 712/2693/14-а (2а/712/148/14)
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
712/2693/14-а (2а/712/148/14) Головуючий у
1-й інстанції: Токова С.Є.
Суддя-доповідач: Желтобрюх І.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

09 жовтня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Шостака О.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Державної казначейської
служби України у м. Черкасах Черкаської
області на постанову Соснівського
районного суду м. Черкаси від 09 квітня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Управління державної
виконавчої служби Головного
Управління юстиції у Черкаській
області, Управління Державної
казначейської служби України у
Черкаській області, Управління
Пенсійного Фонду України в м. Черкаси
про визнання протиправною
бездіяльності, скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Соснівського
районного суду м. Черкаси з позовом до
Управління державної виконавчої
служби Головного Управління юстиції у
Черкаській області, Управління
Державної казначейської служби
України у Черкаській області,
Управління Пенсійного Фонду України в
м. Черкаси та просила визнати
незаконною бездіяльність УПФУ в м.
Черкаси щодо часткового невиконання
виконавчого листа №712/11351/13-а та УДКС
України у Черкаській області, що
виявилась в поверненні без законних
підстав вказаного виконавчого листа,
визнати незаконною та скасувати
постанову державного виконавця від
28.01.2014 та зобов'язати відповідачів
виконати виконавчий №712/11351/13-а в
повному обсязі.

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 09 квітня 2014 року
позов задоволено частково: визнано
незаконною бездіяльність Управління
Державної казначейської служби
України у м. Черкасах Черкаської
області щодо повернення без виконання
виконавчого документу Соснівського
районного суду м. Черкаси № 712/11351/13-а, з
встановленим судом способом виконання
постанови суду № 2а-921/11 від 06.06.2013,
шляхом стягнення з УПФ в м. Черкаси на
користь ОСОБА_3 нарахованої допомоги як
дитині війни в сумі 977,40 грн. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_3 нараховані на виконання
судового рішення грошові кошти в сумі
977,40грн. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням Управління Державної
казначейської служби України у м.
Черкасах Черкаської області подало
апеляційну скаргу, в якій просило
постанову суду першої інстанції
скасувати як таку, що ухвалена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити в повному обсязі. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги посилається на те, що на
сьогодні в органах Казначейства
відсутні рахунки органів Пенсійного
фонду України, з яких можна здійснити
безспірне списання коштів для
виконання судових рішень.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
за наявними в матеріалах справи
письмовими доказами колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 24.02.2011 зобов'язано
Управління Пенсійного Фонду України в
Соснівському районі м. Черкаси
здійснити нарахування ОСОБА_3
щомісячної соціальної допомоги як
дитині війни за період з 30 червня 2010
року по 31 грудня 2010 року у розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» та
забезпечити її виплату, з урахуванням
фактично виплачених сум.

Вищевказана постанова набрала
законної сили 28.09.2011.

На виконання вказаного рішення суду
УПФ в м. Черкаси здійснило нарахування
недоплаченої допомоги як дитині війни
на суму 977,40 грн., однак вказані кошти
виплачені ОСОБА_3 не були, у зв'язку із
недостатністю бюджетних асигнувань.

Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 17.09.2013 було змінено спосіб
виконання постанови Соснівського
районного суду м. Черкаси від 24.02.2011 та
стягнуто з Управління Пенсійного Фонду
України в м. Черкаси на користь ОСОБА_3
щомісячну соціальну допомогу як дитині
війни у розмірі 977,40 грн.

07 Жовтня 2013 року постановою державного
виконавця виконавчий лист було
повернуто ОСОБА_3 та роз'яснено про
необхідність звернення до органу
Казначейства із заявою про стягнення
коштів на підставі Закону «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

30 Жовтня 2013 року Управління державного
казначейської служби України у м.
Черкасах Черкаської області повернуло
виконавчий лист ОСОБА_3 та
запропонувало звернутись із
виконавчим документом до органу
державної виконавчої служби.

Повторно звернувшись до Державної
виконавчої служби та до УДКС України в
Черкаській області ОСОБА_3 отримала
аналогічні відповіді від 28.01.2014 та від
17.02.2014 відповідно.

Частково задовольняючи
адміністративний позов, суд першої
інстанції виходив з того, що органи
виконавчої влади, ігноруючи державні
гарантії виконання судового рішення,
допустили протиправну бездіяльність,
чим порушили гарантоване Конституцією
України право позивача на відновлення
порушених прав, шляхом обов'язкового
виконання постанови суду, а тому дійшов
висновку про часткову обґрунтованість
позовних вимог та необхідність
стягнення на користь позивача з
Державного бюджету України
нарахованої та невиплаченої ОСОБА_3
допомоги як дитині війни в сумі 977, 40
грн.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого:

Частиною 5 ст. 124 Конституції України
передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
зокрема, виконавчих листів, що
видаються судами.

Європейський суд з прав людини, до
якого громадяни України мають право
звертатися за захистом своїх порушених
прав після ратифікації 17.07.1997 Верховною
Радою України Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
неодноразово нагадував у своїх
рішеннях, що відповідно до п. 1 ст. 6
Конвенції кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом.
Вищеозначена норма детально описує
процесуальні гарантії, які надаються
сторонам у спорі, а саме право на
справедливий, публічний і швидкий
розгляд, і, водночас, передбачає
обов'язкове виконання судових рішень.

Отже, для забезпечення цілей ст. 6
Конвенції виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як складова частина
«судового розгляду». Зокрема, про це
прямо зазначається у рішенні
Європейського суду з прав людини від 19
березня 1997 року у справі «Горнсбі проти
Греції» (Case of Нornsby V. Сгеесе), рішенні
Європейського суду з прав людини від
20.07.2004 р. у справі «Шмалько проти
України».

Стабільність судової практики
безпосередньо пов'язана з поняттям
стабільності судового рішення. Судове
рішення, по суті, є документом органу
влади й містить у собі державно-владне,
індивідуально-конкретне розпорядження
щодо застосування норм права за
встановленими у судовому засіданні
фактами і правовідносинами.

Європейською практикою стабільність
судового рішення сприймається як один
зі складників принципу правової
певності (визначеності). Саме в рішенні
Європейського суду з прав людини у
справі «Брумареску проти Румунії»
зазначено, що принцип правової
визначеності вимагає, щоб судове
рішення, в якому певне питання одержало
остаточне вирішення, не ставилося під
сумнів.

Крім того, принцип правової
визначеності передбачає стабільність
правового регулювання, зокрема,
учасники правовідносин повинні мати
можливість у розумних межах
передбачити наслідки своєї поведінки
та бути впевненими у незмінності свого
статусу, кола прав та обов'язків. До
того ж у своїй практиці Суд
неодноразово підкреслював потребу в
забезпеченні державою умов для
реалізації остаточного судового
рішення. Право на виконання судового
рішення розглядається як складова
права на судовий захист.

Так, відповідно до рішень
Європейського суду з прав людини по
справам «Жовнер проти України», «Кечко
проти України», «Василів проти
України» державний орган не може
посилатися на відсутність коштів, щоб
не виплачувати борг, підтверджений
судовим рішенням. Тобто, відсутність
коштів у боржника не звільняє
останнього від обов'язку виконання
судового рішення та виплату коштів.

Відповідно до ст.8 КАС України суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права та застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» рішення Європейського суду з
прав людини застосовуються судами
України при розгляді справ, наряду з
Конвенцією (Конвенція про захист прав
людини і основоположних свобод), як
джерело права.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання рішення Соснівського
районного суду м.Черкаси від 24.02.2011
Управлінням Пенсійного фонду України в
м. Черкасах Черкаської області ОСОБА_3
як дитині війни у відповідності до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» було проведено
перерахунок щомісячної державної
соціальної допомоги за період з 30
червня 2010 року по 31 грудня 2010 року в
розмірі 977,40 грн.

Однак, посилаючись на зміну порядку
стягнення та на відсутність бюджетних
асигнувань відповідачі неодноразово
відмовлялись виконувати означене
судове рішення суду в частині виплати
нарахованих сум, що, на думку колегії
суддів, порушує наведені вище принципи
здійснення правосуддя Європейського
суду з прав людини та норми
національного законодавства, а тому
колегія суддів вважає цілком
справедливим висновок суду першої
інстанції про визнання бездіяльності
відповідачів протиправною та
необхідність стягнення на користь
ОСОБА_3 спірної нарахованої, але
невиплаченої суми щомісячної
державної соціальної допомоги як
дитині війни у розмірі 977,40 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, суд повно
і правильно встановив фактичні
обставини справи, правильно визначив
правовідносини, що склалися між
сторонами, і дав їм належну правову
оцінку, - з огляду на що підстави до
скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.160, 167, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Державної казначейської служби
України у м. Черкасах Черкаської
області залишити без задоволення, а
постанову Соснівського районного суду
м. Черкаси від 09 квітня 2014 року, - без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Мамчур Я.С

Шостак О.О.