Справа № 2а-4448/10/2570
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/31653/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Веденяпіна О.А., Юрченко В.П.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Головного управління
Державного казначейства України у
Чернігівській області

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13.09.2010

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.03.2011

у справі № 2а-4448/10/2570 Чернігівського
окружного адміністративного суду

за позовом громадянки ОСОБА_4

до 1. Чернігівської міжрайонної
державної податкової інспекції

2. Головного управління Державного
казначейства України у Чернігівській
області

про визнання дій протиправними та
стягнення частини суми надміру
сплаченого податку з доходів фізичних
осіб,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13.09.2010,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 22.03.2011, позов задоволено частково:
визнано протиправними дії
Чернігівської МДПІ щодо неповного
нарахування та несвоєчасного
повернення ОСОБА_4 надміру сплаченого
податку з доходів фізичних осіб за 2009
рік внаслідок застосування права на
податковий кредит у сумі 464,65 грн.;
зобов'язано Головне управління
Державного казначейства України в
Чернігівській області повернути
ОСОБА_4 надміру сплачений податок з
доходів фізичних осіб за 2009 рік у сумі
464,65 грн.; зобов'язано Головне
управління Державного казначейства
України в Чернігівській області
нарахувати та виплатити ОСОБА_4 штраф
за неповне нарахування та несвоєчасне
повернення Чернігівською МДПІ надміру
сплаченого податку з доходів фізичних
за 2009 рік. В решті позовних вимог
відмовлено.

У касаційній скарзі ГУ ДК України у
Чернігівській області просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення та прийняте нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального права.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом надати
заперечення проти касаційної скарги..

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

У судовому процесі встановлено, що
ОСОБА_4 працює в Чернігівській митниці
і з 01.01.2009 по 31.12.2009 отримала доход у
вигляді заробітної плати в розмірі
51457,50 грн., з якої сума обов'язкових
платежів склала 3097,69 грн. (у тому числі,
відрахування до Пенсійного фонду
України - 2382,89 грн., відрахування до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
випадок безробіття - 268,05 грн.,
відрахування до Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на випадок
непрацездатності - 446,75 грн.); із суми
48359,81 грн. (51457,50 грн. - 3097,69 грн.) за
ставкою 15 % нарахований та сплачений
податок з доходів фізичних осіб за 2009
рік в сумі 7253,99 грн. (а.с. 17).

Згідно з платіжними квитанціями та
довідки Чернігівського РУ КБ
«ПриватБанк» від 29.03.2010 р. № 41.0.0.0.0-03/675
ОСОБА_4 в 2009 рік сплатила відсотки в
сумі 9532,35 грн. за кредитним договором
від 18.08.2005 за користування кредитом,
виданим на купівлю житла і
забезпеченим договором іпотеки від
18.08.2005.

Відповідно до платіжної квитанції №
63767 від 17.08.2009 ОСОБА_4 сплатила 216,75 грн.
страхових внесків по договору
особистого страхування від 18.08.2005.

08.04.2010 ОСОБА_4 подала до Чернігівської
МДШ декларацію про доходи за 2009 рік;
копії договору купівлі-продажу жилого
будинку від 17.08.2005, кредитного договору
від 18.08.2005; іпотечного договору від
18.08.2005, договору особистого страхування
від 18.08.2005; платіжних квитанцій, які
підтверджують сплату нею відсотків за
кредитним договором; довідку
Чернігівської митниці від 24.03.2010 № 44
про заробітну плату за 2009 рік; довідку
Чернігівського РУ КБ «ПриватБанк» від
29.03.2010 № 41.0.0.0.0-03/675 із зазначенням суми
сплачених відсотків у 2009 році.

Одночасно, позивачем подано до
податкового органу розрахунок суми
податку, що підлягає поверненню, а саме:
1462,38 грн., як різниця між сумою
сплаченого нею за 2009 року податку (7253,99
грн.) і сумою податку, зменшеного на
податковий кредит (5791,61 грн. (51457,50 грн. -
3097,69 грн. - 9749,10 грн.) х 15%)).

Згідно з пунктом 1.16 ст. 1 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
(Закон № 889-IV) податковий кредит - сума
(вартість) витрат, зазнаних платником
податку-резидентом у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг) у
резидентів на додану вартість та
акцизного збору, на суму яких
дозволяється зменшення суми його
загального річного оподатковуваного
доходу, одержаного за наслідками
такого звітного року, у випадках,
визначених цим Законом.

Відповідно до пункту 4.1 ст. 4 цього
Закону загальний річний
оподатковуваний дохід складається з
суми загальних місячних
оподатковуваних доходів звітного року,
а також іноземних доходів, одержаних
протягом такого звітного року.

Згідно із підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 цієї
статті до складу загального місячного
оподатковуваного доходу включаються
доходи у вигляді заробітної плати, інші
виплати та винагороди, нараховані
(виплачені) платнику податку
відповідно до умов трудового або
цивільно-правового договору;

При нарахуванні доходів у вигляді
заробітної плати об'єкт оподаткування
визначається як нарахована сума такої
заробітної плати, зменшена на суму
збору до Пенсійного фонду України та
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, які
відповідно до закону справляються за
рахунок доходу найманої особи (пункт 3.5
ст. 3 Закону № 889-IV у редакції до
внесення змін Законом України від
01.07.2004 р. № 1958-IV).

У відповідності до вказаних норм
позивач правильно визначила в поданому
розрахунку суму податку, що підлягає
поверненню у зв'язку з нарахуванням
податкового кредиту, виходячи із суми
загального річного оподатковуваного
доходу за 2009 рік, зменшеного на суму
внесків до Пенсійного фонду України та
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Згідно із підпунктом 20.4.1 пункту 20.4
статті 20 Закону 889-IV особою, яка несе
відповідальність за неповне або
несвоєчасне повернення суми надміру
сплаченого податку, у тому числі
внаслідок застосування права на
податковий кредит, є: а) податковий
орган, який порушує строки подання
розрахунку такої суми або занижує його
розмір; б) орган Державного
казначейства України, що порушує
строки такого повернення або занижує
його розмір.

Підпунктом 20.4.2 пункту 20.4 цієї статті
встановлено, що за неповне або
несвоєчасне повернення суми надміру
сплаченого податку, у тому числі
внаслідок застосування права на
податковий кредит, на користь платника
податку сплачуються штрафи: при
затримці до 30 календарних днів - у
розмірі 10% такої суми; при затримці від
31 до 90 календарних днів - у розмірі 50%
такої суми; при затримці від 91
календарного дня - у розмірі 100% від
такої суми.

Нарахування таких штрафів самостійно
здійснюється органом Державного
казначейства України у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Враховуючи те, що позивачу було
повернуто лише 997,73 грн. податку, а в
матеріалах справи відсутні будь-які
докази повернення суми надміру
сплаченого податку у розмірі 464,65 грн.,
суди попередніх інстанцій дійшли
юридично правильно висновку про
задоволення позовних вимог в частині
повернення надміру сплаченого податку
в розмірі 464,65 грн. (1462,38 грн. - 997,73 грн.).

Відповідно до частини 2 ст. 78 Бюджетного
кодексу України казначейське
обслуговування місцевих бюджетів
здійснюється територіальними органами
Державного казначейства України за
функціями, визначеними статтею 48 цього
Кодексу.

Державне казначейство України веде
облік всіх надходжень, що належать
місцевим бюджетам, та за поданням
органів стягнення, погодженим з
відповідними фінансовими органами,
здійснює повернення коштів, що були
помилково або надмірно зараховані до
бюджету.

Посилання ГУ ДК України у
Чернігівській області на норми Порядку
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, затвердженого
наказом Державного казначейства
України від 10 грудня 2002 р. N 226
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 25 грудня 2002 р. за № 1000/7288), а
також норми Порядку взаємодії органів
державної податкової служби України,
фінансових органів та органів
Державного казначейства України в
процесі повернення помилково та/або
надміру сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) платникам
податків, затвердженого наказом
Державної податкової адміністрації
України, Міністерства фінансів
України, Державного казначейства
України від 3 лютого 2005 р. № 58/78/22
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 18 лютого 2005 р. за N 247/10527) як на
підставу відмови у задоволенні позову
не впливає на спростовують
вищевказаних висновків судів
попередніх інстанцій. Більше того, як
норми Порядку № 226 - пункт 1, так і
Порядку № 58/78/22 - пункт 2, встановлюють,
що їх дія не поширюється на операції з
повернення з бюджету коштів за
рішенням суду.

У силу норм частини 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги.

Відповідно до статті 224 цього Кодексу
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління
Державного казначейства України у
Чернігівській області залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13.09.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 22.03.2011 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
О.А. Веденяпін В.П. Юрченко