Справа № 2а-11160/11
Суддя: Довгополов О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 рокум. Львів№ 9104/142146/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді:
Довгополова О.М.

суддів:
Гудима Л.Я., Святецького В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду в
м.Ковелі та Ковельському районі на
постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 11
листопада 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду в м.Ковелі
та Ковельському районі про
зобов'язання здійснити нарахування та
виплату підвищення до пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

20.10.2011 року позивач звернувся в суд із
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив визнати
протиправними дії відповідача та
зобов'язати його нарахувати та
виплатити підвищення до пенсії, як
дитині війни відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» у розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, за період з 20.04.2011 року по
18.06.2011 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилався на те, що відповідно
до статті 1 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
він є особою, якій відповідно до цього
Закону надано статус дитини війни.
Згідно зі статтею 6 цього Закону йому
має виплачуватись щомісячне
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком, однак у
вказаний період виплачувалось не в
повному обсязі.

Оскарженою постановою прийнятою в
порядку скороченого провадження,
адміністративний позов задоволено.
Суд зобов'язав відповідача нарахувати
та виплатити позивачу щомісячне
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» з
урахуванням абзацу 1 частини 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум за
період, починаючи з 20.04.2011 року по 18.06.2011
року включно. Суд допустив постанову до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

Апелянт не погодившись з даною
постановою, оскаржив її в апеляційному
порядку. Вважає, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставин
справи та порушив норми матеріального
і процесуального права, а тому просить
її скасувати та прийняти нову
постанову, якою відмовити позивачу в
задоволенні позову повністю.

Враховуючи те, що постанова суду
першої інстанції прийнята в порядку
скороченого провадження, відповідно до
п. 3 ч. 1 ст.197 КАС України розгляд даної
справи судом апеляційної інстанції
здійснюється в порядку письмового
провадження, за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
законність і обґрунтованість рішення
суду колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду - без змін, з наступних підстав.

Приймаючи рішення по справі, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про підставність та обґрунтованість
заявлених позовних вимог, при цьому
правильно визначив період часу, за який
вказані вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає підставними
заявлені вимоги позивача в частині
зобов'язання відповідача нараховувати
і виплачувати підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
за період з 20.04.2011 року по 18.06.2011 року,
оскільки дія норм ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» не
була зупинена чи обмежена іншими
нормативними актами.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» встановлено, що у 2011 році
норми і положення статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

При цьому, п.4 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» не
визначає розмір підвищення до пенсії
дітям війни, а є бланкетною нормою, яка
відсилає до прийнятої на її виконання
постанови КМ України.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» 6 липня 2011
року Кабінетом Міністрів України
прийнято постанову N 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету», яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Отже, нарахування та виплата у 2011 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Апеляційний суд також вважає за
необхідне зазначити про те, що
відсутність бюджетного фінансування
на виплату, передбачених Законом
України «Про соціальний захист дітей
війни», підвищення до пенсії не може
бути причиною невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього зобов'язань,
оскільки реалізація особою права, що
пов'язане з отриманням бюджетних
коштів, яке базується на спеціальних та
чинних на час виникнення спірних
правовідносин нормативно-правових
актах національного законодавства, не
може бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Положення ч.3 ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком, а
тому доводи апелянта в цій частині є
необґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність заявлених позовних вимог
в частині визнання дій протиправними
та зобов'язання відповідача провести
нарахування та виплату на користь
позивача підвищення до пенсії за
період з 20.04.2011 року по 18.06.2011 року, у
відповідності до заявлених вимог.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду в
м.Ковелі та Ковельському районі,
обов'язок щодо нарахування і виплати
спірної допомоги правильно покладено
на відповідача у справі.

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивача у
передбаченому ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
розмірі колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ч.1 ст.197, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду в м.Ковелі та
Ковельському районі -залишити без
задоволення, а постанову Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 11 листопада 2011 року
-залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не
підлягає.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий-суддя : Довгополов
О.М.Судді :Гудим Л.Я. Святецький В.В.