Справа № 826/15529/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
про відмову щодо вжиття заходів
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Іщука І.О., при
секретарі судового засідання Сізих
Х.С., розглянувши у попередньому
судовому засіданні клопотання ОСОБА_1
про забезпечення позову в
адміністративній справі
за позовомОСОБА_1доКабінету Міністрів
Українипровизнання незаконним та
скасування розпорядження від 01.10.2014 р.
№ 887-р,
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_3, ОСОБА_4;
від відповідача: Жамбровський М.С.
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Кабінету Міністрів України,
в якому просить визнати незаконним та
скасувати Розпорядження Кабінету
Міністрів України від 01.10.2014 р. № 887-р.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 15.10.2014 р. відкрито
16.10.2014 р. у судовому засіданні за участю
представників сторін розглянуто
клопотання позивача про забезпечення
адміністративного позову, в якому
ОСОБА_1 просить зупинити дію
Розпорядження Кабінету Міністрів
України від 01.10.2014 р. № 887-р «Про
відсторонення ОСОБА_1 від виконання
повноважень за посадою Міністра
охорони здоров'я України».
В обґрунтування заявленого клопотання
представник позивача зазначив, що дане
розпорядження має очевидну небезпеку
заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення
рішення в даній адміністративній
справі, а захист цих прав, свобод та
інтересів стане неможливим без вжиття
таких заходів та для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат.

Під час засідання представниками
позивача в обґрунтування відповідних
вимог зазначено, що необхідність
вжиття заходів забезпечення даного
позову у визначений спосіб зумовлена
тим, що Кабінет Міністрів України
значно перевищив свої повноваження,
прийнявши оскаржуване Розпорядження
від 01.10.2014 р. № 887-р. Зауважено на тому, що
жодна норма Конституції України чи
Закону України «Про Кабінет Міністрів
України» не передбачає можливості
відсторонення Міністра охорони
здоров'я України від виконання
повноважень за посадою за
розпорядженням Кабінету Міністрів
України. Відповідно до законодавства
звільнити ОСОБА_1 з займаної посади
може лише роботодавець - Верховна Рада
України або суд за поданням слідчого в
рамках кримінального провадження.

Зазначили, що у зв'язку з прийняттям
оскаржуваного Розпорядження, особа,
яка на даний час виконує обов'язки
Міністра охорони здоров'я України не
може у повному обсязі здійснювати свої
повноваження. Вказували на те, що на
даний час проти ОСОБА_1 не порушено
жодного кримінального провадження та
не проводяться жодні службові
розслідування стосовно його
діяльності на посаді Міністра охорони
здоров'я України. Зазначили, що чинним
законодавством не передбачено будь-яке
відсторонення міністра від роботи,
оскільки він не є державним службовцем,
а є політичною фігурою, на яку не
поширюється трудове законодавство та
законодавство про державну службу.
Звертали увагу суду на те, що ОСОБА_1
подав заяву про відпустку у зв'язку з
його реєстрацією кандидатом у народні
депутати України, однак він не може в
даному випадку прийняти відповідний
наказ та розподілити власні
повноваження, як того вимагає
законодавство.

Посилаючись на очевидну
протиправність оскаржуваного
Розпорядження, представники позивача
просили задовольнити клопотання
ОСОБА_1 та застосувати заходи
забезпечення адміністративного
позову.

Представник Кабінету Міністрів
України заперечував стосовно
задоволення клопотання позивача,
посилаючись на його правову
безпідставність та невідповідність
наведених обґрунтувань дійсним
обставинам.

Вказував на те, що на час вирішення
даного клопотання наведені
представниками позивача доводи не
свідчать про виникнення обставин, які б
вказували на порушення відповідачем
норм чинного законодавства та прав
позивача. Зауважував на тому, що
Кабінет Міністрів України наділений
згідно з законодавством
повноваженнями видавати відповідні
розпорядження. Крім того, зазначив, що
на даному етапі немає підстав для
задоволення даного клопотання,
визнання оскаржуваного Розпорядження
незаконним та протиправним, враховуючи
обґрунтування представників позивача,
адже застосування заходів
забезпечення адміністративного позову
визначеним способом вже стане
вирішенням позову без проведення
розгляду справи по суті.

Дослідивши клопотання про
забезпечення позову та додані
матеріали, суд вважає, що заявлене
клопотання не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 117 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд може постановити ухвалу про вжиття
заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо:

- існує очевидна небезпека заподіяння
шкоди правам, свободам та інтересам
позивача до ухвалення рішення в
адміністративній справі;

- захист цих прав, свобод та інтересів
стане неможливим після набрання
законної сили рішенням в
адміністративній справі без вжиття
таких заходів;

- для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат у
майбутньому;

- є очевидними ознаки протиправності
рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень.

З аналізу наведеної статті вбачається,
що обов'язковою передумовою вжиття
заходів для забезпечення позову, яке
допускається впродовж всього терміну
розгляду справи, є обґрунтована
наявність такої необхідності. Суд,
виходячи з конкретних доказів, повинен
встановити, чи є хоча б одна з названих
обставин, і оцінити, чи не може
застосуванням заходів забезпечення
позову бути завдано ще більшої шкоди,
ніж та, якій можна запобігти.

Згідно ч.1 ст.118 Кодексу
адміністративного судочинства України
клопотання про забезпечення
адміністративного позову
розглядається не пізніше наступного
дня після його одержання й у разі
обґрунтованості та терміновості
вирішується ухвалою негайно без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Водночас, під час звернення з вказаним
клопотанням позивачем та його
представниками належним чином не
обґрунтовано, а при розгляді
останнього судом не встановлено, що
існує очевидна небезпека заподіяння
шкоди правам, свободам та інтересам
ОСОБА_1 до ухвалення рішення в даній
адміністративній справі, або те, що
захист цих прав, свобод та інтересів
стане неможливим без вжиття таких
заходів, або для їх відновлення
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат.

Крім того, повідомлені позивачем та
його представниками обставини
стосовно, зокрема, очевидної небезпеки
та явної протиправності такого
розпорядження на даній стадії судового
процесу у розгляді справи не мають
доказового підґрунтя.

Окрім того, в матеріалах справи
відсутні докази та підтвердження того,
що невжиття заходів забезпечення
позову може ускладнити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону
України «Про Кабінет Міністрів
України» від 27.02.2014 р. № 794-VII Кабінет
Міністрів України на основі та на
виконання Конституції і законів
України, актів Президента України,
постанов Верховної Ради України,
прийнятих відповідно до Конституції та
законів України, видає обов'язкові для
виконання акти - постанови і
розпорядження. Акти Кабінету Міністрів
України з організаційно-розпорядчих та
інших поточних питань видаються у
формі розпоряджень Кабінету Міністрів
України (частина 3 статті 49 Закону).

Суд зауважує на тому, що обставини, на
які посилається ОСОБА_1 у позові та
клопотанні, обґрунтовуючи
протиправність оскаржуваного
розпорядження і незаконність дій
відповідача при його прийнятті, є
суперечливими, не мають ознак
очевидності і підлягають встановленню
під час розгляду даної справи. А тому
застосування визначених позивачем
заходів забезпечення
адміністративного позову буде
фактично вирішенням справи по суті.

Таким чином, оцінивши належність та
достатність обґрунтування вище
зазначеного клопотання позивача, суд
дійшов висновку про те, що відповідно
до статті 117 Кодексу адміністративного
судочинства України відсутні правові
підстави для задоволення клопотання
ОСОБА_1 та постановлення ухвали про
вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову у справі
№826/15529/14.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 117, 118
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про
забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили,
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом п'яти
днів з дня отримання повного тексту
ухвали особою, яка оскаржує ухвалу, за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук