Справа № 2а-164/10
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Справа №
74091/12/9104 Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді -
Старунського Д.М.,

суддів -
Багрія В.М., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області на
постанову Червоноградського міського
суду Львівської області від 03
листопада 2010 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області про визнання дій
неправомірними та виплату державної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

18 травня 2009 року Червоноградським
міським судом Львівської області
зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області про
визнання дій неправомірними та виплату
державної допомоги по догляду за
дитиною в період з ІНФОРМАЦІЯ_1 по 2009
рік.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовано
тим, що згідно ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
матері малолітньої дитини, що здійснює
догляд за дитиною, повинна надаватися
допомога в розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, однак виплату
такої відповідачем здійснено в меншому
обсязі.

Постановою Червоноградського міського
суду Львівської області від 03
листопада 2010 року позов задоволено
частково. Постановлено поновити ОСОБА_1
строк звернення до суду з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області про
визнання дій неправомірними, стягнення
заборгованості за зобов'язаннями про
перерахунок і виплату недоплаченої
державної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трьохрічного
віку. Визнано дії управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області щодо ненарахування
та невиплати ОСОБА_1 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення
трьохрічного віку відповідно до вимог
ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми»
неправомірними. Зобов'язано управління
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області провести
нарахування та виплату з 09.07.2007 року по
31.12.2007 року включно ОСОБА_1 допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до вимог
ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми». В решті
позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування зазначеної постанови
вказано, що Законом України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
зупинено дію положень ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» на 2007 рік, якою передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, однак рішенням
Конституційного Суду України від 09
липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
неконституційними положення п. 14 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - управлінням
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області, подано апеляційну
скаргу до Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та закрити
провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначено, що ч. 2 ст. 95
Конституції України передбачено, що
виключно законом про Державний бюджет
України визначаються видатки на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Відповідно до ч. 5 ст. 51 Бюджетного
кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть на себе
зобов'язання та проводять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому,
колегія суддів, відповідно ст. 197 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи за їхньої відсутності
в порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами та на
основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
проаналізувавши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів не вбачає підстав для її
задоволення.

Встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітнього ОСОБА_2, дата народження
якого ІНФОРМАЦІЯ_1 (А.с. 7)

З довідки управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області №693 від 08 квітня 2009
року вбачається, що ОСОБА_1
виплачувалась допомога по догляду за
дитиною до 3-х річного віку з травня 2006
року по березень 2009 року.

Згідно Конституції України та Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
гарантії» позивачів наділено державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на додаткові елементи
соціального захисту, зокрема право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною. Наділивши осіб зазначеною
соціальною гарантією, держава, таким
чином, взяла на себе публічне
зобов'язання забезпечити належний
матеріальний рівень осіб, які мають
дітей віком до трьох років. Тобто, між
позивачами і державою встановлено
певний правовий зв'язок у визначеній
сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання держави забезпечити
соціальний захист громадян України, в
сім'ях яких виховуються та проживають
неповнолітні діти.

Частиною 3 статті 8 КАС України,
фізичним та юридичним особам для
захисту порушених прав гарантується
звернення до адміністративного суду
для захисту прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України.

У відповідності до ст. ст. 13,14 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин),
особа, котра фактично здійснює догляд
за дитиною, має право на допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, яка виплачується
щомісяця з дня призначення допомоги по
догляду за дитиною по день досягнення
нею вказаного віку.

Статтею 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» (в редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин), допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до шести років. Допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається на кожну
дитину, незалежно від кількості
народжених (усиновлених, взятих під
опіку) дітей у сім'ї, по догляду за якими
надається допомога.

Встановлено, що позивач, протягом 2007
року, отримував щомісячну грошову
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі, передбаченому Законом України
«Про державний бюджет на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду України
від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
неконституційними положення п. 14 ст. 71
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік», якими зупинено дію
ч. 1 ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щодо
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Згідно ст. 152 Конституції України
закони, інші правові акти або їх окремі
положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Зважаючи на те, що зупинення дії
законів є способом тимчасового
припинення їх дії в часі та/або за колом
осіб, то втрата чинності
нормативно-правовим актом, яким
відбулося зупинення дії певного
закону, за правовими наслідками є
поновленням дії цього закону, а
відповідно і поновленням прав та
обов'язків осіб, які є учасниками
правовідносин, що є предметом
регулювання такого закону.

Згідно вимог ст. 62 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
розмір прожиткового мінімуму для дітей
віком до 6 років становить: з 01 січня 2007
року - 434 грн., з 01 квітня 2007 року - 463 грн.,
з 01 жовтня 2007 року - 470 грн. Отже,
відповідачу слід провести перерахунок
та виплатити на користь позивача
допомогу в розмірі, визначеному ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції вірно
встановлено спосіб відновлення
порушеного права позивача, а саме
покладення обов'язку на відповідача
провести належне нарахування та
виплату державної соціальної допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі визначеному
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» за період з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно з урахуванням встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років відповідно до ст.
62 Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» та проведених
виплат, що, на думку колегії суддів,
відповідає нормам матеріального права
та фактичним обставинам справи.

Статтею 64 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»
розмір грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку було встановлено у розмірі, що
дорівнює різниці між 50 відсотками
прожиткового мінімуму, встановленого
для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень, у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Зазначені положення Закону України
«Про Державний бюджет України на 2006
рік» на предмет конституційності не
розглядались, у встановленому порядку
неконституційними визнані не були та
своєї чинності не втратили, а тому
правові підстави для задоволення
позовних вимог в цій частині відсутні.

Щодо позовних вимог про стягнення
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2008
та2009 роки, то колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що ст. 58 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»
затверджено на 2008 рік прожитковий
мінімум на дітей віком до 6 років в
наступних розмірах: з 01 січня - 526 грн., з
01 квітня - 538 грн., з 01 липня - 540 грн., а
згідно пункту 23 цього Закону, підпункт
8 пункту 8 з розділу VIII «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
викладено у такій редакції: «Допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року -
50%, з 01 січня 2009 року - 75%, з 01 січня 2010
року - 100% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців».

Саме тому, у 2008 та 2009 роках, нарахування
та виплата вказаної допомоги
здійснювались відповідно до ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» та положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання які спричинили втрату
працездатності», якими визначено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
грн., і дане положення рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 року не було
визнано неконституційним.

Також слід зазначити, що, відповідно до
положень постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження типових
положень про Головне управління праці
та соціального захисту населення
обласної, Київської міської,
управління праці та соціального
захисту населення Севастопольської
міської і про управління праці та
соціального захисту населення
районної, районної у мм. Києві та
Севастополі державної адміністрації»
№ 790 від 30 травня 2007 року, призначення
та виплата соціальної допомоги,
компенсацій та інших соціальних
виплат, встановлених законодавством
належить до компетенції управлінь
праці та соціального захисту населення
районних, районної у мм. Києві та
Севастополі державних адміністрацій,
тому суд не має повноважень самостійно
визначати розмір соціальної допомоги,
яку належить нарахувати та виплатити
позивачу, а може лише зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити
допомогу відповідно до вимог
законодавства.

Водночас, колегія суддів вважає за
необхідне наголосити, що відповідно до
вимог ст.8 КАС України адміністративний
суд при вирішенні справи керується
принципом верховенства права,
відповідно до якого зокрема людина, її
права та свободи визнаються найвищими
цінностями та визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, та
застосовує принцип верховенства права
з урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини» суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права. У своєму рішенні в
справі «Кечко проти України» від 08
листопада 2005 року, Європейський Суд з
прав людини звертає увагу на те, що у
межах свободи дій держави визначати,
які надбавки виплачувати своїм
працівникам з бюдету. Держава може
вводити, припиняти або закінчувати
виплату цих надбавок. Проте, якщо
правове положення, що діє, передбачає
виплату певних надбавок, і дотримані
всі вимоги, необхідні для цього, органи
державної влади не можуть свідомо
відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
її не спростовують, тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись, ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст.
198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області залишити без
задоволення, а постанову
Червоноградського міського суду
Львівської області від 03 листопада 2010
року в справі № 2а-164/10- без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя:
Д.М. Старунський

Судді:
В.М. Багрій

А.І. Рибачук