Справа № 308/3485/14а
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
9379/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу громадянина Афганістану ОСОБА_2
на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 25.03.2014 року в справі за
позовом 94 прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
до громадянина Афганістану ОСОБА_2 про
примусове видворення з України,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 року 94 прикордонний загін
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
звернувся до суду з позовом до
громадянина Афганістану ОСОБА_2 про
його примусове видворення з України.

Позивач посилався на те, що відповідач
16.03.2014 року був затриманий
прикордонним нарядом при спробі
незаконного перетину державного
кордону України з Словаччиною, з тих
пір перебуває на території України
незаконно без документів, у
встановлений строк рішення позивача
про примусове повернення не виконав.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 25.03.2014 року позов
задоволено. Громадянина Афганістану
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, примусово
видворено з України.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив відповідач ОСОБА_2, який в
апеляційній скарзі просить її
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову позивачу в позові.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції, порушивши норми
матеріального та процесуального права,
залишив поза увагою, що позивачем не
було доведено факту незаконного
перетину ОСОБА_2 державного кордону.
Тому, ні судом першої інстанції, ні
позивачем не доведено наміру
відповідача залишити Україну
незаконно. Під час затримання ОСОБА_2
звертався з заявою про бажання
отримати статус біженця, але таку заяву
відповідача не було взято до уваги
неправомірно.

Також апелянт звертає увагу на те, що 94
прикордонний загін Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України не може
звертатися до суду з позовами про
видворення з України, оскільки не є
суб'єктом владних повноважень.

Представник позивача подав заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження, а інші особи, які беруть
участь в справі, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, проте в судове засідання не
прибули, що є підставою для її розгляду
в порядку письмового провадження за
наявними в ній матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

В справі встановлено, що 16.03.2014 р.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був затриманий
прикордонним нарядом «Група
реагування» відділу прикордонної
служби «Ужгород» за спробу незаконного
перетинання державного кордону з
України в Словаччину поза межами
пункту пропуску, що підтверджується
протоколом про адміністративне
затримання від 16.03.2014 року.

Згідно протоколу особистого огляду,
огляду та вилучення речей і документів
від 16.03.2014 року у відповідача були
відсутні документи, що посвідчують
особу, чи будь-які документи.

Рішенням начальника відділу по роботі
з іноземцями та адміністративного
провадження штабу 94 прикордонного
загону від 17.03.2014 року було вирішено
примусово повернути за межі України
громадянина Афганістану ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язати його
покинути територію України у термін до
19.03.2014 року. З даним рішенням був
ознайомлений відповідач, про що
свідчить його особистий підпис та
підпис перекладача.

Оскільки вимог вищевказаного рішення
від 17.03.2014 року відповідачем не було
виконано та були обґрунтовані підстави
вважати, що ОСОБА_2 ухилятиметься від
виконання такого рішення, позивач
звернувся із позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач після прийняття постанови
про примусове повернення за межі
України, територію України не покинув.
З огляду на приписи ст. 30 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства» суд прийшов
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства», іноземець або особа
без громадянства можуть бути примусово
повернуті в країну походження або
третю країну, якщо їх дії порушують
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства або
суперечать інтересам забезпечення
національної безпеки України чи
охорони громадського порядку, або якщо
це необхідно для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України за рішенням
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує реалізацію державної
політики у сфері міграції, органу
Служби безпеки України або органу
охорони державного кордону (стосовно
іноземців та осіб без громадянства, які
затримані ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України), з
подальшим повідомленням протягом 24
годин прокурору про підстави прийняття
такого рішення. У рішенні про примусове
повернення зазначається строк,
протягом якого іноземець або особа без
громадянства повинні виїхати з
України. Зазначений строк не повинен
перевищувати 30 днів з дня прийняття
рішення.

Згідно з ч.5 ст.26 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства», іноземець або особа без
громадянства зобов'язані самостійно
залишити територію України у строк,
зазначений у рішенні про примусове
повернення.

Відповідно до ч.1 ст.30 вищевказаного
Закону, центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує реалізацію
державної політики у сфері міграції,
органи охорони державного кордону
(стосовно іноземців та осіб без
громадянства, які затримані ними у
межах контрольованих прикордонних
районів під час спроби або після
незаконного перетинання державного
кордону України) або органи Служби
безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

З аналізу зазначених вище правових
норм випливає, що примусовому
видворенню іноземця чи особи без
громадянства повинні передувати дві
обставини: перша - прийняття рішення
відповідним компетентним органом про
примусове видворення та друга -
ухилення від виїзду після прийняття
рішення про повернення або наявність
обґрунтованих підстав вважати, що
іноземець або особа без громадянства
ухилятимуться від виконання такого
рішення. Тобто обов'язковим є попереднє
прийняття компетентним органом
рішення про примусове повернення.

Матеріалами справи підтверджено, що
відділом по роботі з іноземцями та
адміністративного штабу 94
прикордонного загону 17.03.2014 року з
метою забезпечення вимог
законодавства України про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства, інтересів національної
безпеки України чи охорони
громадського порядку, захисту прав та
законних інтересів громадян України та
інших осіб, які проживають в Україні, на
підставі положень ст. 26 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» винесено рішення про
примусове повернення за межі України
громадянина Афганістану ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та зобов'язано його
покинути територію України у термін до
19.03.2014 року.

Однак відповідач територію України не
покинув.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідно до ст. 4
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»,
відповідач не мав жодних підстав для
перебування на території України, не
виконав рішення про примусове
повернення до країни походження,
коштів та документів, на підставі яких
він може повернутися додому не мав.

Крім того, як видно зі змісту
оскаржуваної постанови, ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не має наміру залишатися в
Україні, отримати статус біженця тощо,
а бажає потрапити в країни Західної
Європи, зокрема, Австрію, де
знаходяться його рідні.

Щодо доводів апелянта, що 94
прикордонний загін Західного
регіонального управління ДПС України
не є належним позивачем у справі, то
такі є помилковими, оскільки ч. 1 ст. 30
Закону України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
передбачено можливість звернення до
суду з позовами про примусове
видворення з України органів охорони
державного кордону, яким і є позивач у
справі.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
з повним та всебічним з'ясуванням усіх
обставин справи, тому підстав для її
скасування колегія суддів не
знаходить.

Посилання та доводи апелянта не
знайшли свого належного підтвердження,
тому апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу громадянина
Афганістану ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 25.03.2014 року в справі №
308/3185/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський