Справа № 704/1817/13-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Фролова О.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Управління праці та
соціального захисту населення
Тальнівської районної державної
адміністрації на Постанову
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 10 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Тальнівської
районної державної адміністрації про
визнання дій суб'єкта владних
повноважень протиправними та його
зобов'язання до поновлення порушеного
ним права, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
Тальнівського районного суду
Черкаської області з адміністративним
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Тальнівської районної державної
адміністрації, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача щодо
відмови у виплаті одноразової грошової
допомоги та зобов'язати Управління
праці та соціального захисту населення
Тальнівської районної державної
адміністрації виплатити ОСОБА_3
одноразову компенсацію за шкоду,
заподіяну здоров'ю у відповідності до
ст.. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Тальнівського районного
суду Черкаської області від 10 квітня 2014
року адміністративний позов -
задоволено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати Постанову Тальнівського
районного суду Черкаської області від
10 квітня 2014 року та ухвалити нову, якою
відмовити у задоволенні
адміністративного позову. Свої вимоги
апелянт аргументує тим, що постанова
суду першої інстанції є незаконною та
необґрунтованою, з порушенням норм
матеріального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач є особою, постраждалою
внаслідок Чорнобильської катастрофи
першої категорії, що підтверджується
копією посвідчення НОМЕР_1.

З довідки МСЕК серія №007044 від 09.01.2001
року вбачається, що ОСОБА_3 встановлено
2 групу інвалідності.

З відповіді Управління праці та
соціального захисту населення
Тальнівської районної державної
адміністрації Черкаської області від
27.09.2013 року вбачається, що за наслідками
розгляду звернення позивача про
виплату одноразової грошової
компенсації в розмірі передбаченому
ст.. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», відповідачем повідомлено,
що розмір одноразової компенсації
позивача, як учасника ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, якому
встановлено 2 групу інвалідності,
становить 284, 40 грн.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої дійшов висновку, що позивач
має право на отримання одноразової
грошової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю у відповідності до
ст.. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Вирішуючи даний спір колегія суддів
звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах:

інвалідам I групи - 60 мінімальних
заробітних плат;

інвалідам II групи - 45 мінімальних
заробітних плат;

інвалідам III групи - 30 мінімальних
заробітних плат;

дітям-інвалідам - 10 мінімальних
заробітних плат;

сім'ям, які втратили годувальника, - 60
мінімальних заробітних плат;

батькам померлого - 30 мінімальних
заробітних плат.

У разі встановлення інвалідності вищої
групи інвалідам виплачується різниця у
компенсаціях.

Виплата здійснюється з мінімальної
заробітної плати, яка склалася на
момент встановлення інвалідності чи
втрати годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач має право на отримання
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, визначену статтею 48 Закону.
Вихідним критерієм нарахування даної
компенсації є мінімальна заробітна
плата, розмір якої визначається на
момент встановлення інвалідності чи
втрати годувальника.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 836 «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», встановлено розмір
компенсацій за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в абсолютних сумах.

Проте, статтею 22 Конституції України,
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Так, відповідно до п.1 ст.92 Конституції
України встановлено, що виключно
законами України визначаються права і
свободи людини і громадянина, гарантії
цих прав і свобод; основні обов'язки
громадянина.

Також ст.71 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», передбачено, що дія
положень цього Закону не може
призупинятись іншими законами, крім
законів про внесення змін до цього
Закону.

Таким чином, виходячи із засад
пріоритетності Законів України над
урядовими нормативно-правовими актами,
колегія суддів вважає, що при вирішенні
даного спору необхідно застосувати
саме положення ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та
положення законів України про бюджет
на відповідний рік для встановлення
розміру мінімальної заробітної плати,
з урахуванням їх дії у часі, а не
зазначену постанову Кабінету
Міністрів України, яка суперечить
вказаним законам.

Аналогічна позиція викладена в Ухвалі
Вищого адміністративного суду України
від 05.03.2014 року по справі № К/9991/23112/12.

Виходячи з вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції ґрунтується на вірно
встановлених фактичних обставинах
справи, яким дана належна юридична
оцінка, правильно застосовані норми
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини, та не допущено
порушень процесуального закону, які
призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, доводи
викладені в апеляційній скарзі не
спростовують висновків суду першої
інстанції, тому підстави для
скасування або зміни рішення відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача
Управління праці та соціального
захисту населення Тальнівської
районної державної адміністрації на
Постанову Тальнівського районного
суду Черкаської області від 10 квітня 2014
року - залишити без задоволення.

Постанову Тальнівського районного
суду Черкаської області від 10 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.