Справа № 717/527/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 717/527/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Харабара І.В.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Білоус О.В.

судді: Курко О. П. Сушко О.О.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області на постанову Кельменецького
районного суду Чернівецької області
від 29 квітня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області про призначення пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Кельменецького
районного суду Чернівецької області з
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Кельменецькому районі
Чернівецької області про визнання
неправомірною відмову в призначенні
пільгової пенсії; зобов'язання
зарахувати до пільгового стажу періоди
роботи електрогазозварювальником та
призначити пільгову пенсію.

Постановою Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 29 квітня
2014 року позов задоволено частково, а
саме: зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України у
Кельменецькому районі зарахувати в
стаж його роботи в якості газозварника
та електрозварника ручного зварювання
в колгоспі «Іскра», спілці «Бабинська»,
сільськогосподарському кооперативі
«Бабинський» та товаристві з обмеженою
відповідальністю «Бабинське», з 01
січня 1979 року по 30 березня 2000 року, 01
квітня 2000 року по 01 жовтня 2002 року, 22
червня 2004 року по 12 грудня 2004 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити.

На адресу Вінницького апеляційного
адміністративного суду 13 жовтня 2014
року надійшло клопотання управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області про участь в судовому
засіданні в режимі відеоконференції.
Клопотання обґрунтовано відсутністю
коштів на відрядження.

Зазначене клопотання про проведення
судового засідання в режимі
відеоконференції не підлягає
задоволенню, оскільки не відповідає
вимогам статті 122-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України, з наступних підстав.

Згідно з приписами частин 1 - 3 статті 122-1
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд за власною ініціативою або
за клопотанням сторони, іншого
учасника адміністративного процесу
може постановити ухвалу про їх участь у
судовому засіданні в режимі
відеоконференції. У клопотанні про
участь у судовому засіданні в режимі
відеоконференції в обов'язковому
порядку зазначається суд, в якому
необхідно забезпечити її проведення.
Таке клопотання може бути подано не
пізніш як за сім днів до дня проведення
судового засідання, в якому
відбуватиметься така участь. Питання
про участь особи у судовому засіданні в
режимі відеоконференції вирішується
судом за наявності відповідного
клопотання або за власною ініціативою
не пізніш як за п'ять днів до дня
проведення такого судового засідання.
Ухвала суду, прийнята за наслідками
вирішення цього питання, оскарженню не
підлягає.

Таким чином, прийняття рішення щодо
проведення судового засідання в режимі
відеоконференції є правом суду.
Вказана норма не передбачає обов'язку
проведення судового засідання в режимі
відео конференції в разі наявності про
це клопотання сторони.

За приписами вказаної норми клопотання
може бути подано не пізніш як за сім
днів до дня проведення судового
засідання, в якому відбуватиметься
така участь, пропуск строку може бути
самостійною підставою для відмови у
задоволенні клопотання. Тобто, приписи
зазначеної статті вимагають
конкретного визначення дати
проведення судового засідання в режимі
відеоконференції, про перенесення
розгляду справи на іншу дату в
клопотанні не йдеться.

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 01 жовтня 2014
року відкрито апеляційне провадження
та призначено справу до апеляційного
розгляду на 14 жовтня 2014 року на 09:40 год.,
клопотання позивача про проведення
судового засідання в режимі
відеоконференції надійшло до суду 13
жовтня 2014 року, тобто з порушенням
строку звернення з зазначеним
клопотанням передбаченого статтею 122-1
КАС України, що унеможливлює
проведення судового засідання
призначеного на вищевказану дату в
режимі відеоконференції.

Оскільки відповідачем не дотримано
строки звернення з клопотання про
проведення судового засідання в режимі
відеоконференції, у зв'язку з чим дане
клопотання не підлягає задоволенню.

Сторони в судове засідання призначене
на 14 жовтня 2014 року своїх
уповноважених представників не
направили, хоча про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено з матеріалів
справи судом першої інстанції, на
початку 2014 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі із заявою про
призначення пенсії на пільгових
умовах, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

З листа управління Пенсійного фонду
України в Кельменецькому районі № 1251/02
від 26.02.2014 року УПФ України у
Кельменецькому районі йому було
відмовлено у призначенні такої пенсії,
з тих підстав, що у нього є тільки 4
(чотири) роки пільгового стажу
газозварника, а решту часу він
значився на посаді «зварник»
«зварювальник». Відповідач відмовив
йому у призначенні пенсії з тих
підстав, що в списку № 2 Постанови КМУ №
162 від 11 березня 1994 року такі посади, як
«зварник», «зварщик», «зварювальник»
відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із позицією суду першої
інстанції про часткове задоволення
позовних вимог та вважає за необхідне
зазначити наступне.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» передбачено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка. Порядок
підтвердження трудового стажу при
відсутності тудової книжки або
відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Кодексу Законів
про працю України трудова книжка є
основним документом про трудову
діяльність працівника.

В силу пункту 1 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.09.1993 №637
основним документом, що підтверджує
стаж роботи є трудова книжка. ОСОБА_2 не
відомо, чому інспектор по кадрам вніс
до його трудової книжки відомості, що
він працював зварником, можливо від
слова «сварной», як його всі називали
на роботі. Просить позов задовольнити.

Судом першої інстанції були досліджені
наступні докази: покази свідків, які
показали суду, що позивач працював
бригадиром комплексної бригади в
колгоспі «Іскра», спілці «Бабинська»,
сільськогосподарському кооперативі
«Бабинський» с. Бабин Кельменецького
району Чернівецької області. В бригаді,
якою він керував з 1983 року по 2000 рік,
газозварником та електрозварником
ручного зварювання працював ОСОБА_2 та
про те, що він працював ковалем в
колгоспі «Іскра», спілці «Бабинська»,
сільськогосподарському кооперативі
«Бабинський» с. Бабин Кельменецького
району Чернівецької області в даних
господарствах позивач працював на
посаді газозварника та
електрозварника ручного зварювання.

З пояснень позивача та свідків, копії
трудової книжки позивача, копії
довідки № 197, виданої СГК «Бабинський»
с.Бабин Кельменецького району
Чернівецької області, особового
рахунку, вбачається, що позивач з 01
січня 1979 року по 30 березня 2000 року, 01
квітня 2000 року по 01 жовтня 2002 року, 22
червня 2004 року по 12 грудня 2004 року
працював на посаді газозварника та
електрозварника ручного зварювання в
колгоспі «Іскра», спілці «Бабинська»,
СГК «Бабинський» та ТзОВ «Бабинське» с.
Бабин Кельменецького району
Чернівецької області.

Таким чином, враховуючи зазначені вище
докази, стаж роботи позивача на посаді
газозварника та електрозварника
ручного зварювання складає більше 12
років 6 місяців, а та обставина, що
загальний трудовий стаж позивача
складає більше 29 років 10 місяців 19 днів
сторонами не оспорюється.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 16.01.2003 року №36 «Про затвердження
списків виробництв, робіт, професій,
посад і показників на роботах з
шкідливими і важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, в якому затверджено
Список №2 виробництв, цехів, професій і
посад з важкими умовами праці,
зайнятість в яких повний робочий день
дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах» в якому у розділі XXXII
«Загальні професії» (у всіх галузях
господарства) передбачені
електрозварники та газозварники.

Також, колегія суддів погоджується з
зобов"язанням УПФ України у
Кельменецькому районі зарахувати в
стаж роботи в якості газозварника та
електрозварника ручного зварювання в
колгоспі «Іскра», спілці «Бабинська»,
СГК «Бабинський» та ТзОВ «Бабинське»,
з 01 січня 1979 року по 30 березня 2000 року, 01
квітня 2000 року по 01 жовтня 2002 року, 22
червня 2004 року по 12 грудня 2004 року.

Суд першої інстанції дійшов до вірного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог, Зобов'язання
Управління Пенсійного фонду України у
Кельменецькому районі зарахувати в
стаж його роботи в якості газозварника
та електрозварника ручного зварювання
в колгоспі «Іскра», спілці «Бабинська»,
сільськогосподарському кооперативі
«Бабинський» та товаристві з обмеженою
відповідальністю «Бабинське», з 01
січня 1979 року по 30 березня 2000 року, 01
квітня 2000 року по 01 жовтня 2002 року, 22
червня 2004 року по 12 грудня 2004 року.

З огляду на наведене, а також з
урахуванням наявних доказів в
матеріалах справи та доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду прийшла до висновку
про правомірність рішення суду першої
інстанції.

На підставі викладеного, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права і
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Кельменецькому районі Чернівецької
області, -залишити без задоволення, а
постанову Кельменецького районного
суду Чернівецької області від 29 квітня
2014 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Сушко О.О.