Справа № 2а-3837/10/1470
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/22249/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої Г.К.,
Рибченка А.О.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29.07.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2011 у
справі № 2а-3837/10/1470

за позовом Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва

до Приватного підприємства
"Ив-Мико",

до ОСОБА_4,

до Державного реєстратора
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради

про визнання недійсним
запису про державну реєстрацію та
припинення юридичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2008 року Державна податкова
інспекція звернулась до суду із
позовною заявою, з урахуванням
уточнень позовних вимог, про
припинення юридичної особи ПП "Ив-Мико"
та визнання недійсним запису про
проведення державної реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовані
допущеними порушеннями при проведенні
державної реєстрації Підприємства, які
не можна усунути, оскільки, на думку
контролюючого органу, є достатні
підстави вважати, що Підприємство було
створено без мети здійснення
господарської діяльності, а реєстрація
підприємства проведена на підставну
особу. Крім того, позивач зазначає, що
Підприємство відсутнє за юридичною
адресою.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, у задоволенні
позову відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями,
позивач до Вищого адміністративного
суду України подав касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначені судові рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. При цьому вказується на
ті ж підстави, що і в позовній заяві.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ПП "Ив-Мико"
зареєстровано як суб'єкт
господарювання виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради 04.02.2005 про
що видане свідоцтво про державну
реєстрацію, а 10.09.2007 здійснено
перереєстрацію Підприємства, про що
зроблений відповідний запис в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Підприємство перебуває на обліку у
Державної податкової інспекції у
Центральному районі м. Миколаєва
(довідка про взяття на податковий облік
від 11.09.2007 № 2043/10/29-035).

Згідно установчих документів ПП
"Ив-Мико" знаходиться по вул.
Петровського,37 в м. Миколаєві (п.і. 54003),
керівником якого є ОСОБА_4

Водночас, відповідно до акту Державної
податкової інспекції у Центральному
районі м. Миколаєва від 18.12.2007, ПП
"Ив-Мико" за юридичною адресою не
знаходиться.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що
згідно ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених ст. 72
Кодексу адміністративного судочинства
України. Водночас суб'єкт владних
повноважень не надав вагомих доказів
на підтвердження позовних вимог.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених законом.

Згідно п. 17 ст. 11 Закону України від
04.12.1990 № 509-XII "Про державну податкову
службу в Україні" (зі змінами та
доповненнями) органи державної
податкової служби мають право
звертатися у передбачених законом
випадках до судових органів із
позовною заявою про скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності. Це
повноваження з врахуванням норм Закону
України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", який є спеціальним
законом з питань державної реєстрації,
припинення суб'єктів підприємницької
діяльності, слід розуміти як
повноваження на звернення до
адміністративного суду з позовом про
припинення юридичної особи чи
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Відповідно до ст. 5 Закону № 755-IV
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
проводиться державним реєстратором
виключно у виконавчому комітеті
міської ради міста обласного значення
або у районній, районній у містах Києві
та Севастополі державній
адміністрації за місцезнаходженням
юридичної особи або за місцем
проживання фізичної особи - підприємця.

Порядок проведення державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців визначений
вищевказаним законом та включає,
зокрема: перевірку комплектності
документів, які подаються державному
реєстратору для проведення державної
реєстрації, та повноти відомостей, що
вказані в реєстраційній картці, та
перевірку документів, які подаються
державному реєстратору, на відсутність
підстав для відмови у проведенні
державної реєстрації.

За відсутності підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи державний реєстратор
повинен внести до реєстраційної картки
на проведення державної реєстрації
юридичної особи ідентифікаційний код
заявника відповідно до вимог Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України та внести до
Єдиного державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
юридичної особи на підставі відомостей
цієї реєстраційної картки (ч. 3 ст. 25
цього ж Закону).

Перелік підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи є вичерпним,
розширеному тлумаченню не підлягає та
будь-якого обов'язку державного
реєстратора засвідчуватися у
справжності наміру засновників
займатися підприємницькою діяльністю
та сплачувати податки не містить. Запис
про проведення державної реєстрації
юридичної особи може бути визнаний
недійсним у випадках наступного
усування обставин, що згідно зі ст. 27
Закону були підставою для відмови у
державній реєстрації, тобто підстави,
які унеможливлюють засвідчення факту
створення юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону № 755-IV юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

Частиною 2 ст. 38 Закону України № 755-IV
передбачені підстави для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, а саме: визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації через порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути;
провадження діяльності, що суперечить
установчим документам, або такої, що
заборонена законом; невідповідність
мінімального розміру статутного фонду
юридичної особи вимогам закону;
неподання протягом року органам
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону; наявність в Єдиному державному
реєстрі запису про відсутність
юридичної особи за вказаним
місцезнаходженням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 110 Цивільного
кодексу України юридична особа
ліквідується за рішенням суду про
визнання судом недійсною державної
реєстрації юридичної особи через
допущені при її створенні порушення,
які не можна усунути, а також в інших
випадках, встановлених законом.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 110 Цивільного кодексу
України визначено, що вимога про
ліквідацію юридичної особи на
підставах, зазначених у пункті 2
частини першої цієї статті, може бути
пред'явлена до суду органом, що
здійснює державну реєстрацію,
учасником юридичної особи, а щодо
акціонерних товариств - також
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
та службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
податковий орган як на підставу
позовних вимог про визнання недійсним
запису про державну реєстрацію та
припинення юридичної особи посилався
на те, що при створенні юридичної особи
були порушені вимоги закону, які не
можна усунути, а саме - реєстрація
Підприємства, проведена на підставну
особу (згідно пояснень гр. ОСОБА_4, вона
ніякого відношення до вказаного
підприємства не має) та без мети
здійснення господарської діяльності.
Крім того, Державна податкова
інспекція також вказує на те, що ПП
"Ив-Мико" за юридичною адресою не
знаходиться.

Судами під час розгляду справи не було
встановлено порушень закону при
здійсненні державної реєстрації
Підприємства, які не можуть бути
усунуті. Належні та допустимі докази
(вирок суду щодо встановлення
фіктивності підприємства, висновки
експертизи тощо) позивачем не надано.

Таким чином, рішення судів попередніх
інстанцій про відмову у позові в
частині вимог щодо визнання недійсним
запису державної реєстрації є
правомірним та обґрунтованим.

Щодо вимог органу податкової служби
про припинення юридичної особи, слід
зазначити наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні" до
функцій органів державної податкової
служби належить контроль за
своєчасністю подання платниками
податків податкових звітів,
декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням
податків, інших платежів. Вказана норма
кореспондує з нормами Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців",
якими визначені підстави для
постановлення судового рішення про
припинення юридичної особи або
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця внаслідок
неподання податкової звітності.

Отже, компетенція органів державної
податкової служби поширюється саме на
відносини в сфері оподаткування.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи наведене, органи державної
податкової служби можуть звертатися з
вимогами про припинення суб'єктів
господарювання не в усіх випадках,
визначених ст. 38 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців", а лише в
тих, коли податкові органи діють на
реалізацію своєї владної компетенції.
Тому органи державної податкової
служби вправі звертатися з вимогою про
припинення суб'єктів господарювання
лише в разі, якщо підставою позову є
неподання таким суб'єктом протягом
року до органів державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
згідно з законодавством та здійснення
юридичною особою діяльності, що
заборонена законом.

Даний перелік підстав скасування
державної реєстрації є вичерпним і не
підлягає розширеному тлумаченню.

Що стосується припинення юридичної
особи з інших підстав, то відповідні
позовні вимоги можуть пред'являтися не
органами державної податкової служби,
а іншими державними органами,
уповноваженими здійснювати контроль
за відповідними видами господарської
діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судові рішення в касаційному порядку і
закриває провадження у справі з
підстав, встановлених ст. 157 цього
Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Центральному районі м.
Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29.07.2010 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.02.2011 у
справі № 2а-3837/10/1470 в частині відмови у
задоволенні позову про припинення
юридичної особи скасувати із закриттям
провадження у справі, в решті судові
рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
оскарженню не підлягає, крім як з
підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

А.О. Рибченко