Справа № 226/1640/14-а
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р.Справа № 226/1640/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Бондара В.О. , Кононенко З.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області на постанову Димитровського
міського суду Донецької області від
01.07.2014р. по справі № 226/1640/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в м. Димитрові Донецької
області

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до
Димитровського міського суду
Донецької області з адміністративним
позовом, в якому просила суд поновити
строк звернення до суду, визнати
неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Димитров
Донецької області щодо неврахування
надбавки за вислугу років у розмірі 40%
посадового окладу, індексації грошових
доходів населення, матеріальної
допомоги на оздоровлення та допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань при розрахунку їй пенсії
державного службовця, згідно з ЗУ «Про
державну службу», скасувати рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Димитров № 147147 від 21.03.2014р. про
відмову в здійснені перерахунку пенсії
з дати призначення з урахуванням 40%
надбавки за вислугу років, індексації
грошових доходів населення,
матеріальної допомоги на здоровлення
та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань,
зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в м. Димитров Донецької
області усунути порушення прав
позивача та здійснити перерахунок
пенсії з дати призначення, з
урахуванням 40% надбавки за вислугу
років, індексації грошових доходів
населення, матеріальної допомоги на
здоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та з
збереженням 87% заробітної плати
працюючого державного службовця, з
якого сплачувалися страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, відповідно до ст. 37 ЗУ "Про
державну службу", в редакції чинній на
час призначення пенсії 02.07.2009 року.

В обґрунтуванні позовних вимог
зазначила, що з з 24.03.1992 року вона
працювала у державній податковій
інспекції, 30.09.2009 року її було звільнено
у зв'язку із закінченням гранічного
віку перебування на державній службі
згідно заст.23 Закону України «Про
державну службу». На час звільнення
вона мала спеціальне звання - радник
податкової служби третього рангу. На
день звільнення вона отримувала
винагороду за вислугу років,
передбачену постановою Кабінету
Міністрів України від 12.09.1997 року № 1013
«Про порядок виплати винагороди за
вислугу років посадовим особам
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання», у розмірі
40% посадового окладу, також вона
отримувала індексацію грошових
доходів населення, матеріальну
допомогу на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань. 19.03.2014 року
вона звернулася до Фонду з заявою про
перерахунок її пенсії, оскільки при
нарахуванні розміру пенсії
відповідачем зі складу її заробітної
плати було вилучено 20% винагороди за
вислугу років, індексацію грошових
доходів населення, матеріальну
допомогу на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань. Рішенням №
147147 від 21.03.2014 року Фонд відмовив їй у
перерахунку пенсії. На її звернення
Фонд листом від 06.06.2014 року роз'яснив, що
при нарахуванні пенсії було враховано
25 % надбавки за вислугу років, решта
виплат не враховувалась, оскільки не
передбачена законодавством. Не
погоджуючись з рішенням відповідача
позивач просить суд визнати
неправомірними дії Фонду щодо
неврахування надбавки за вислугу років
у розмірі 40 % посадового окладу,
індексації грошових доходів населення,
матеріальної допомогу на оздоровлення
та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань при
розрахунку її пенсії згідно з Законом
України «Про державну службу»;
скасувати рішення Фонду № 147147 від
21.03.2014 року про відмову в здійсненні їй
перерахунку пенсії з дати призначення
з урахуванням вказаних виплат та
зобов'язати Фонд здійснити перерахунок
пенсії з дати призначення з
урахуванням 40 % надбавки за вислугу
років, індексації грошових доходів
населення, матеріальної допомогу на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, з яких
справлялися страхові внески на
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, з збереженням 87
% заробітної плати відповідно до ст. 37
Закону України «Про державну службу» в
редакції, чинній на час призначення її
пенсії 02.07.2009 року.

Постановою Димитровського міського
суду Донецької області від 01.07.2014 р. по
справі № 226/1640/14-а частково задоволено
адміністративний позов.

Визнано неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в м. Димитрові
Донецької області щодо відмови ОСОБА_1
у перерахунку пенсії з урахуванням
матеріальної допомога на оздоровлення,
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації грошових доходів населення,
з яких справлялися страхові внески на
державне пенсійне страхування, а з
01.01.2011 року - єдиний внесок на
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування.

Скасовано рішення управління
Пенсійного фонду України в м. Димитрові
Донецької області від 21 березня 2014 року
№ 147147 про відмову в перерахунку ОСОБА_1
пенсії.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Димитрові Донецької
області здійснити з 01 квітня 2014 року
перерахунок пенсії ОСОБА_1, виходячи із
розміру заробітної плати з урахуванням
фактично отриманих нею сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань, індексації
грошових доходів населення, з яких
сплачені страхові внески на державне
пенсійне страхування, з 01.01.2011 року -
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
відображених у довідці від 12.03.2014 року
№ 31, виданій Красноармійською
об`єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міністерства доходів у Донецькій
області, та з урахуванням загального
проценту розрахунку пенсії 87% від суми
заробітної плати відповідно до ст. 37
Закону України «Про державну службу» в
редакції, чинній на час призначення
пенсії 02.07 2009 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 02.07.2009
року до 15.12.2013 року включно залишено без
розгляду.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Відповідач, не погодився з рішенням
суду першої інстанції та подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Димитровського
міського суду Донецької області від
01.07.2014 р. по справі № 226/1640/14-а та
прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні
адміністративного позову.

Сторони по справі в судове засідання
суду апеляційної інстанції не
з'явилися, про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи
повідомлені належним чином, причину
неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
неприбуття в судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час та місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
пенсія позивачу була призначена до
внесення змін до ст. 37 Закону України
«Про державну службу», тим самим
відновлюючи порушене відповідачем
право пенсіонера на пенсію в більшому
розмірі ніж призначена, тому посилання
відповідача на те, що перерахунок
пенсії, розрахованої у розмірі 87% від
заробітної плати позивача, є
безпідставним, а у розмірі 70%,
обумовленому положеннями Закону
України від 27.03.2014 року № 1166, яким
внесено відповідні зміни до ст.37 Закону
України «Про державну службу», є
необґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено в суді апеляційної
інстанції, що позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, працювала у державній
податковій інспекції, перебуває на
обліку у Фонді та з 02.07.2009 року отримує
пенсію, призначену на підставі ст. 37
Закону України «Про державну службу».

Відповідно до протоколу Фонду № 8551 від
12.08.2009 року про призначення позивачу
пенсії загальний страховий стаж ОСОБА_1
склав 37 років 9 місяців 21 день, з яких
стаж на посаді держслужбовця - 17 років 3
місяці 4 дня, пенсія розрахована у
розмірі 87 % від заробітку (а.с.24).

19.03.2014 року ОСОБА_1 звернулася до Фонду
із заявою про перерахунок пенсії по
заробітній платі згідно Закону України
«Про державну службу» (а.с.21).

До заяви позивачем надана довідка про
заробітну плату від 12.03.2014 року № 31 про
отримання нею за період з 01.06.2007 року по
31.05.2009 року сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, індексації заробітної плати, з
яких справлялися єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 року
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, що
підтверджується наведеними довідками
(а.с.21, 26-27).

Рішенням від 21.03.2014 року № 147147
відповідач відмовив в перерахунку
пенсії позивача по заробітній платі,
так як матеріальна допомога на
оздоровлення та індексація заробітної
плати не належать до інших надбавок, а
тому не можуть бути враховані при
обчисленні пенсії (а.с.23).

26.05.2014 року позивач звернулася до суду з
заявою щодо перерахунку її пенсії з
урахуванням індексації грошових
доходів населення, матеріальної
допомоги на оздоровлення та допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань та з збереженням 87 % заробітної
плати працюючого державного службовця,
з якого сплачувалися страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, з врахуванням
надбавки за вислугу років у розмірі 40%
посадового окладу відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу» в
редакції чинній на час призначення її
пенсії 28.09.2011 року (а.с.18).

На дану заяву позивач отримала від
Фонду відповідь у порядку Закону
України «Про звернення громадян»,
викладену у листі від 06.06.2014 року №
30/О17-01-03, згідно за якою Фонд роз'яснює
позивачу, що Законом України «Про
державну податкову службу в Україні»
не передбачається призначення пенсій,
пенсія держслужбовцям призначається
на підставі Закону України «Про
державну службу», тому вислуга років
обчислюється згідно з ст.33 цього Закону
з урахуванням стажу роботи тільки в
органах державної податкової служби. У
випадку з позивачем при стажі роботи
понад 15 років надбавка за вислугу років
складатиме 25% (а.с.19-20).

Згідно витягу з протоколу № 1 засідання
комісії з встановлення трудового
стажу, що надає право на одержання
винагороди за вислугу років від 03.10.2006
року позивачу вирішено сплачувати
винагороду за вислугу років до
посадового окладу службових осіб
податкової інспекції 40% (а.с.34).

Згідно наказу Красноармійської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 03.10.2006 року № 6-о позивачу
виплачувалася винагорода за вислугу
років у розмірі 40% (а.с.33).

Згідно статті 37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків суми їх заробітної плати, з
якої було сплачено єдиній внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до частини 2 статті 33 цього ж
Закону заробітна плата державних
службовців складається з посадових
окладів, премій доплати за ранги,
надбавку за вислугу років на державній
службі та інших надбавок.

За змістом частини 7 вказаної статті
умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 статті 2 Закону України «Про
оплату праці» вказує, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
п.2.2.2, п.2.2.7 та п.2.3.3 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року №5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 27 січня
2004 року за №114/8713, де вказано, що у склад
фонду додаткової заробітної плати
входять премії та винагороди в тому
числі за вислугу років, які мають
систематичний характер, суми виплат,
пов'язаних з індексацією заробітної
плати працівників та матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників.

Також, згідно зі статтею 66 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподаткованого доходу
(прибутку), сукупного оподаткованого
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» до
заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності Законом України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, визначеної
відповідно до закону.

Таким чином, виходячи з
вищевикладеного, колегія суддів дійшла
висновку, що матеріальна допомога на
оздоровлення, допомога для вирішення
соціально-побутових питань входили до
системи оплати праці державного
службовця, крім того, суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Зазначені висновки узгоджуються з
правовою позицією Верховного Суду
України, яка викладена в постанові від
20.02.2012 року у справі № 21-430а11.

Частиною першою ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду заяв
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За правилами п.1 ч.1 ст.45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-ІУ) пенсія призначається з дня
звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсія призначається з
більш раннього строку, зокрема, пенсія
за віком призначається з дня, що настає
за днем досягнення пенсійного віку,
якщо звернення за пенсією відбулося не
пізніше трьох місяців з дня досягнення
особою пенсійного віку.

Строки проведення перерахунку вже
призначеної пенсії регламентуються
частиною четвертою наведеної статті, а
саме: у разі виникнення права на
підвищення пенсії - з першого числа
місяця, в якому пенсіонер звернувся за
перерахунком пенсії, якщо відповідну
заяву з усіма необхідними документами
подано ним до 15 числа включно, і з
першого числа наступного місяця, якщо
заяву з усіма необхідними документами
подано ним після 15 числа.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону № 1058-ІУ
документи про призначення
(перерахунок) пенсії розглядає
територіальний орган Пенсійного фонду
та не пізніше 10 днів з дня їх
надходження приймає рішення про
призначення (перерахунок) або про
відмову в призначенні (перерахунку)
пенсії.

Позивачем оскаржується саме рішення
Фонду про відмову у перерахунку
пенсії, а не рішення Фонду про
призначення пенсії, тому, враховуючи
вимоги абз.2 ч.4 ст.45 Закону № 1058-ІУ, суд
приходить до висновку, що оскільки
позивач звернулася з заявою про
перерахунок пенсії 19.03.2014 року, то
перерахунок пенсії повинен бути
проведений з першого числа наступного
місяця, тобто з 01.04.2014 року, а не з 02.07.2009
року, як просить позивач.

Законом України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року № 3668-VІвнесено зміни до ст.37
Закону України «Про державну службу»,
відповідно до яких пенсія державним
службовцям призначається у розмірі 80%
від суми заробітної плати.

Згідно за п. 2 Прикінцевих та перехідних
положень цього Закону України
обмеження пенсії максимальним
розміром, встановленим цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
пенсія призначена до набрання чинності
цим Законом.

Законом України «Про запобігання
фінансової катастрофи та створення
передумов для економічного зростання в
Україні» від 27.03.2014 року № 1166 знову
внесено зміни до ст.37 Закону України
«Про державну службу», відповідно до
яких пенсія державним службовцям
призначається у розмірі 70% від суми
заробітної плати, ця норма набула
чинності з 01.05.2014 року.

Як встановлено вище, пенсія позивачу
була призначена з 02.07.2009 року, тобто до
внесення змін до ст. 37 Закону України
«Про державну службу», у розмірі 87% від
суми її заробітної плати.

Конституційний Суд України
неодноразово розглядав проблеми,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист та неприпустимість
обмеження конституційного права
громадян на достатній життєвий рівень
і сформулював правову позицію, згідно
якої Конституція України та закони
України відокремлюють певні категорії
громадян України, що потребують
додаткових гарантій соціального
захисту з боку держави.

До них, зокрема, належать громадяни,
яким пенсія призначена за спеціальними
законами (в тому числі і Законом
України «Про державну службу»). Тому
звуження змісту та обсягу цього права
шляхом прийняття нових законів або
внесення змін до чинних законів за ст.22
Конституції України - не допускається.

Таким чином суд першої інстанції
дійшов висновку, що до спірних
правовідносин підлягають застосуванню
саме норми Закону, що діяли на момент
призначення пенсії позивачу. Тобто
розмір вже призначеної позивачу пенсії
у липні 2009 року із розрахунку 87% від її
заробітної плати не може бути
зменшений.

Щодо позовних вимог позивача про
визнання дій Фонду неправомірними щодо
неврахування при розрахунку пенсії
надбавки за вислугу років у розмірі 40%
посадового окладу судовим розглядом
встановлено.

Відповідно до постанови Постановою
Кабінету Міністрів України від 12.09.1997
року № 1013 затверджено Порядок виплати
винагороди за вислугу років посадовим
особам державної податкової служби,
які мають спеціальні звання,
відповідно до положень якого
винагорода за вислугу років
виплачується залежно від стажу роботи
і обчислюється у відсотках, виходячи з
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання. Нарахування та
виплата винагороди за вислугу років
проводяться щомісячно за фактично
відпрацьований час у межах
встановленого фонду оплати праці.

Винагорода за вислугу років
враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства.

Таким чином, винагорода за вислугу
років, встановлена посадовим особам
органів державної податкової служби,
які мають спеціальні звання, є частиною
заробітної плати зазначених посадових
осіб, виплачується за рахунок та у
межах фонду оплати праці,
передбаченого органам державної
податкової служби в Державному бюджеті
України, враховується при обчисленні
середнього заробітку, що зберігається
за посадовою особою відповідно до
законодавства, на неї нараховується
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а тому повинна
враховуватись при обчисленні розміру
пенсії державного службовця у
розмірах, що виплачується на день
звільнення посадової особи з роботи, що
дає право на відповідний вид пенсії, у
даному випадку пенсію державного
службовця, тобто позивача, у розмірі 40 %.

Між тим, відповідно до довідки № 15 від
01.07.2009 року, наданою державною
податковою інспекцією у м. Димитрові за
встановленою формою, надбавка за
вислугу років вказано у розмірі 25%
(а.с.25).

Розраховуючи пенсію позивачу, Фонд не
може самостійно змінювати розмір
вказаної у довідці надбавки, оскільки
не має таких повноважень.

Позивач звернулася із заявою про
перерахунок пенсії з наданням довідки
Красноармійської ОДПІ від 12.03.2014 року,
де розмір надбавки за вислугу років не
вказано. Постановляючи рішення про
відмову у перерахунку пенсії, Фонд
виходив саме з цієї довідки і по суті не
розглядав питання, пов'язаного з
розміром винагороди за вислугу років.

Таким чином, сул першої інстанції
дійшов правомірного висновку, що у
своєму листі від 06.06.2014 року № 30/О17-01-03
Фонд роз'яснює позивачу порядок
обчислення вислуги років при
призначенні пенсії держслужбовцям.
Даний лист не є юридичною формою
рішенням владного органу. Оскільки
Фондом не розглядалося питання про
перерахунок пенсії позивача з
врахуванням надбавки за вислугу років
у розмірі 40%, дані позовні вимоги є
передчасними і такими, що не підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла до висновку, що постанова
Димитровського міського суду
Донецької області від 01.07.2014 р. по
справі № 226/1640/14-а прийнята у
відповідності до норм чинного права, а
тому підстави для її скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Димитрові Донецької області залишити
без задоволення.

Постанову Димитровського міського
суду Донецької області від 01.07.2014р. по
справі № 226/1640/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Калитка
О.М.Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О.
Кононенко З.О.