Справа № 2а-4284/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Справа № 75589/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Носа С.П.,

суддів
Кухтея Р.В., Клюби В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Гусятинському районі Тернопільської
області на постанову Гусятинського
районного суду Тернопільської області
від 07 вересня 2011 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Гусятинському районі Тернопільської
області про зобов'язання провести
нарахування і виплату пенсії,-

В С Т А
Н О В И В:

Позивач 16.08.2011 року звернулася до суду
першої інстанції з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Гусятинському районі
Тернопільської області про визнання
дій неправомірними, зобов'язання
відповідача нарахувати та виплати, як
дитині війни, підвищення до пенсії
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", п.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" за період в межах строку
позовної давності і надалі.

Постановою Гусятинського районного
суду Тернопільської області від 07
вересня 2011 року (прийнятою в порядку
скороченого провадження) позов
задоволено частково, визнано дії
управління Пенсійного фонду України в
Гусятинському районі Тернопільської
області незаконними, зобов'язано
відповідача провести перерахування та
виплату підвищення до пенсії, як
дитині війни, передбаченої ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей"
за період з 16 лютого 2011 року до
виникнення обставин з яким Закон
пов'язує виникнення зміну чи
припинення спірних правовідносин із
врахуванням проведених виплат за
вказаний період, зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Гусятинському районі Тернопільської
області виконати постанову негайно.

Не погодившись із постановою суду її в
апеляційному порядку оскаржив
відповідач, який покликається на
порушення судом норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору, просить постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні заявленого позову
відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує ст. 7
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" якою передбачено, що
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій здійснюється за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Управління Пенсійного фонду
України в Гусятинському районі
Тернопільської області здійснює свої
повноваження по ефективному
використанню коштів Пенсійного фонду
України, реалізація нормативних
приписів і пенсійних програм
здійснюється шляхом фінансування
пенсійних виплат за рахунок чітко
визначених прибутковою частиною
бюджету Пенсійного фонду України
джерел і відповідно до конкретних
напрямів витратної частини бюджету
Пенсійного Фонду України.

Крім того, апелянт вказує, що судом
першої інстанції неправильно
застосовано положення ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
оскільки ч.3 ст.28 даного Закону
встановлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений на рівні
прожиткового мінімуму, застосовується
виключно для визначення розмірів
пенсій, призначених згідно із Законом
України "Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування".

Тому просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 частини
першої статті 183-2.

Заслухавши суддю доповідача,
проаналізувавши матеріали справи,
підстави апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що оскаржувану
постанову необхідно змінити з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що
позивач, є дитиною війни, а відтак має
право на встановлене ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» підвищення до пенсії.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Як визначено ст. 3 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
державні соціальні гарантії дітям
війни, встановлені цим Законом, не
можуть бути обмежені або скасовані
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Беручи до уваги дату звернення до суду
першої інстанції (16.08.2011 року), колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги,
щодо здійснення позивачу нарахування
та виплати недоплаченого підвищення до
пенсії за період з 16 лютого 2011 року до
виникнення обставин з яким Закон
пов'язує виникнення зміну чи
припинення спірних правовідносин
підлягають задоволенню, так як Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» дію ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей» не зупинено.

Разом з тим, колегія суддів, вважає, що
суд першої інстанції правомірно
обмежив перерахунок та виплату
недоотриманого підвищення на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
оскільки, мається на увазі, що внесення
змін до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни", ст. 28
Закону України " Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" слугуватиме підставою для
зміни нарахувань і виплат розміру
означеного вище підвищення до пенсії.

Враховуючи, що відповідно до
законодавства держава взяла на себе
обов'язок щодо виплати позивачу 30%
підвищення до пенсії та поклала
виконання цього обов'язку на
центральний орган виконавчої влади -
Пенсійний фонд України, який діє через
свої місцеві органи, що входять в його
систему, але вони не вчинили необхідних
дій для нарахування цих коштів та їх
виплати, суд першої інстанції вірно
зазначив про те, що вони не виконали
своїх повноважень без поважних
причини.

Наявність у позивача права на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
є визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (стаття 46
Конституції України).

Відсутність бюджетного фінансування,
на яке вказує відповідач, не може бути
підставою невиконання відповідним
суб'єктом владних повноважень
покладених на нього обов'язків. В свою
чергу реалізація особою права на
отримання соціальних виплат не може
бути поставлена у залежність від
наявності відповідних бюджетних
асигнувань.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції помилково
допустив постанову в цілому до
негайного виконання.

Водночас постанови, які виконуються
негайно, визначені ст. 256 КАС України.

До таких постанов згідно з п. 1 ч. 1 та
абз. 9 цієї статті належать постанови
про присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць та постанови
суду, прийняті в порядку скороченого
провадження.

Виходячи із змісту зазначених вище
норм, колегія суддів дійшла висновку,
що звертаючи до негайного виконання
постанови щодо оскарження фізичними
особами рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень з питань
обчислення, призначення, перерахунку,
здійснення, надання, одержання,
зокрема, виплат та пільг дітям війни,
прийняті в порядку скороченого
провадження, необхідно застосовувати
положення п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України, який
є спеціальним для даної категорії
справ.

Відповідно до ст. 201 КАС України суд
апеляційної інстанції змінює
постанову або ухвалу суду першої
інстанції, коли має місце правильне по
суті вирішення справи чи питання, але
із помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права,
а також вирішення не всіх позовних
вимог або питань.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги
щодо скасування оскарженого судового
рішення в цілому суттєвими не
являються і не складають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи,
проте вбачаються підстави для його
зміни із-за порушень процесуальних
норм.

Керуючись ст. 160, п.1. ч.1. ст.197, п. 3 ч. 1 ст.
198, ст. 201, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України,
суд,

П О С Т А
Н О В И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Гусятинському районі Тернопільської
області задовольнити частково.

Постанову Гусятинського районного
суду Тернопільської області від 07
вересня 2011 року в частині допущення до
негайного виконання постанову змінити.

Постанову суду допустити до негайного
виконання в межах суми стягнення за
один місяць.

В решті постанову Гусятинського
районного суду Тернопільської області
від 07 вересня 2011 року - залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять діб після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Нос С.П.

Судді
Кухтей Р.В.

Клюба
В.В.