Справа № 756/5580/14-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
756/5580/14-а Головуючий
у 1-й інстанції: Скрипник О.Г.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

при секретарі судового засідання
Нечай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м.Києва
на постанову Оболонського районного
суду м.Києва від 19 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Оболонському районі м. Києва
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва, в якому
просив: визнати дії управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва щодо
відмови у призначенні ОСОБА_2 пенсії на
пільгових умовах неправомірними;
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Оболонському районі м.
Києва зарахувати ОСОБА_2 пільговий стаж
роботи з 28.10.1975 року по 09.01.1976 року учня
пресувальника-вулканізатора дільниці
гумо-технічних виробів Могилевського
регенераторного заводу та призначити
ОСОБА_2 пенсію за віком на пільгових
умовах з 05.11.2013.

Постановою Оболонського районного
суду м.Києва від 19 травня 2014 року позов
задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позову
відмовити повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
листопаді 2013 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва щодо
призначення пільгової пенсії з 05.11.2013
року за Списком №2.

18.12.2013 відповідач листом № 13529/09
повідомив позивача, що рішенням
комісії №128 від 08.11.2013 року при
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в м. Києві підтверджено періоди
роботи ОСОБА_2 з 09.01.1976 по 18.10.1976 за
професією пресувальника-вулканізатора
за Списком №2. Відтак, до стажу роботи,
що зараховується до трудового стажу
для призначення пенсії на пільгових
умовах за Списком № 2 враховано періоди
роботи з 09.01.1976 по 18.10.1976 та з 28.09.1979 по
13.05.1985.

В той же час, комісією не було
підтверджено, а отже і не було
враховано період роботи учнем
пресувальником-вулканізатором
дільниці гумово-технічних виробів
Могилевського регенераторного заводу
з 28.10.1975 по 18.10.1976.

Таким чином, відповідач дійшов
висновку про відсутність підстав для
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за списком №2,
оскільки пільговий стаж позивача
складає 6 років, 2 місяці, 26 днів (при
необхідних - 6 років, 3 місяці).

Не погоджуючись з таким рішенням,
ОСОБА_2 звернувся до суду з даним
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що до
загального стажу роботи позивача з
шкідливими умовами праці безпідставно
не було включено його роботу учнем на
дільниці гумово-технічних виробів
Могилевського регенераторного
заводу, тому права позивача в не
призначенні йому пенсії на пільгових
умовах порушено.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги, виходячи з наявних у справі
матеріалів, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Згідно п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за віком на пільгових умовах мають
працівники, зайняті повний робочий
день на роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за Списком №2 виробництв,
робіт і професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць: чоловіки після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 25 років, з них не менше 12 років 6
місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з шкідливими і
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам.

Порядок застосування Списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах затвердженого,
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року №383 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 01 грудня 2005 року за №
1451/11731 (зі змінами внесеними наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 9 липня 2009 року N
261), згідно з яким при визначені права на
пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до 21
серпня 1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно положень ст.62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п.1-2 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№637, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем
роботи, служби, навчання, а також
архівними установами. У разі коли
документи про трудовий стаж не
збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків.

Відповідно до пункту 20 Порядку у тих
випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсії на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, до якого включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Згідно з п.43 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року № 22-1,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 грудня 2005 року за №
1566/11846, право особи на одержання пенсії
встановлюється на підставі всебічного,
повного і об'єктивного розгляду всіх
поданих документів органом, що
призначає пенсію.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 01 серпня 1992 року №442 затверджений
Порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці

Пунктом 2 вказаної постанови
встановлено, що відповідно до статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» пенсії за віком на
пільгових умовах за списками № 1 і 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, що дають право на пільгове
пенсійне забезпечення,
затверджуваними Кабінетом Міністрів
України, а також пенсії, що можуть
встановлюватися підприємствами й
організаціями за рахунок власних
коштів працівникам інших виробництв,
професій та посад залежно від умов
праці, призначаються за результатами
атестації робочих місць.

Відповідно до п.1 Порядку атестація
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть несприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхніх
нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відповідно до ч.2 п.4 Порядку
відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства, організації.

Отже, проведення атестації або
своєчасність проведення атестації
робочих місць за умовами праці не
залежить від працівника і не може
обмежувати його право на отримання
пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірні відносини виникли у зв'язку із
не зарахуванням відповідачем до стажу
період роботи позивача учнем
пресувальником-вулканізатором
дільниці гумово-технічних виробів
Могилевського регенераторного заводу
з 28.10.1975 по 18.10.1976, у зв'язку з чим
пільговий стаж позивача склав 6 років, 2
місяці, 26 днів, при необхідному - 6 років,
3 місяці.

З цього приводу колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 28.10.1975 був прийнятий на роботу
учнем пресувальника-вулканізатора
дільниці гумово-технічних виробів на
Могилевський регенераторний завод і
був звільнений за власним бажанням
18.10.1976.

Вказані обставини підтверджуються
копією трудової книжки позивача (а.с. 6-7)
та архівною довідкою ДП «Міський архів
по особовому складу м. Могилева» від
26.10.2009 № Я-16 (а.с. 12), довідкою про
заробітну плату за період з жовтня 1975
року по жовтень 1976 року (а.с. 13).

Відповідачем, в тому числі в
апеляційній скарзі, не заперечуються
встановлені судом першої інстанції
обставини, що у вказаний період позивач
працював на шкідливих роботах повний
робочий день.

В той же час, обґрунтовуючи власну
позицію щодо неможливості зарахування
даного періоду до пільгового стажу,
управління посилається на
„Постановление Госкомтруда СССР,
Секретариата ВЦСПС от 02.04.1976 п 81/8 "Об
утверждении разъяснения "О порядке
применения утвержденных
Постановлением Совета Министров СССР
от 22 августа 1956 г. п 1173 Списков
производств, цехов, профессий и
должностей, работа в которых дает право
на государственную пенсию на льготных
условиях и в льготных размерах" и о
признании утратившими силу ранее
принятых разъяснений и постановлений
по вопросам назначения пенсий на
льготных условиях и в льготных
размерах" (вместе с разъяснением
Госкомтруда СССР, Секретариата ВЦСПС
от 02.04.1976 п 5/8)".

Так, згідно з п. 12 вказаного Роз'яснення,
в тих випадках, коли в списках N 1 і N 2
передбачені виробництва і цехи без
перерахування професій і посад або
робітники, які виконують певні роботи,
без перерахування професій, то правом
на пільгове пенсійне забезпечення
користуються і учні індивідуально -
бригадного учнівства. Період
індивідуально - бригадного навчання
тих професій, які прямо передбачені
списками N 1 і N 2, наприклад учням -
травильникам, учням - ливарникам, в
стаж, що дає право на пільгове пенсійне
забезпечення, не зараховується.

Колегія суддів такі доводи апелянта
оцінює критично і вважає за необхідне
зазначити, що у розділі ІХ «Хімічне
виробництво» списку № 2 виробництв,
цехів, професій і посад із важкими
умовами праці, робота в яких дає право
на державну пенсію на пільгових умовах
і в пільгових розмірах, який
затверджено Постановою Ради Міністрів
СРСР № 1173 від 22.08.1956, наведено саме
перелік виробництв без переліку
професій і посад, тому, апеляційний суд
вважає, що правом на пенсію на
пільгових умовах користуються всі
працівники цих виробництв, в тому числі
учні.

Враховуючи, що п. 4 розділу ІХ списку № 2
до таких виробництв віднесено в тому
числі робота у гумовому та шинному
цехах, а позивач, як вірно встановлено
судом, з 28.10.1975 по 18.10.1976, працював учнем
пресувальника-вулканізатора дільниці
гумово-технічних виробів
Могилевського регенераторного заводу,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
відповідачем безпідставно не
враховано до загального стажу роботи
позивача з шкідливими умовами праці
його роботу учнем на дільниці
гумово-технічних виробів
Могилевського регенераторного
заводу, а відтак і відмова відповідача
у призначенні вказаної пенсії є
неправомірною.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність
правових підстав для задоволення вимог
позивача.

В той же час, доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження, оскаржувана постанова
прийнята судом відповідно до норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м.Києва на
постанову Оболонського районного суду
м.Києва від 19 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
Оболонському районі м. Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити дії - залишити без
задоволення, а постанову Оболонського
районного суду м.Києва від 19 травня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.