Справа № 2а-1985/10/0770
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р.
Справа № 106596/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Контрольно-ревізійного
управління в Закарпатській області на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.06.2011 року
у справі за позовом
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Головного
управління МНС України в Закарпатській
області до Контрольно-ревізійного
управління в Закарпатській області про
визнання протиправним та скасування
окремого положення рішення суб'єкта
владних повноважень пункту 5 вимоги КРУ
в Закарпатській області від 07 травня 2010
року № 07-04-6-14/2203, -

ВСТАНОВИЛА :

Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення Головного
управління МНС України в Закарпатській
області 27.09.2010 року звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Контрольно-ревізійного
управління в Закарпатській області,
якою просить суд визнати протиправним
та скасувати окреме положення рішення
суб'єкта владних повноважень пункт 5
вимоги Контрольно-ревізійного
управління в Закарпатській області №
07-04-6-14/2203 від 07 травня 2010 року.

Позовні вимоги мотивовані наступним.
Контрольно-ревізійним управлінням в
Закарпатській області на виконання п.
1.1.2.2 Плану контрольно-ревізійної
роботи Контрольно-ревізійного
управління в Закарпатській області на 1
квартал 2010 року, проведено ревізію
використання бюджетних коштів,
виділених для забезпечення діяльності
сил цивільного захисту в
Аварійно-рятувальному загоні
спеціального призначення ГУ МНС
України в Закарпатській області за
період з 01 січня 2008 року по 01 січня 2010
року, якою встановлено ряд порушень та
недоліків, які відображені в акті
ревізії використання бюджетних коштів,
від 09 квітня 2010 року № 07-04/8. Вказаним
актом, в тому числі, встановлено, що за
час, який працівники позивача
виконували роботи по наданню
додаткових платних послуг позивачем
було здійснено видатки на оплату праці
та нарахування за рахунок загального
фонду кошторису установи з загальній
сумі 16493,03 грн. (в тому числі КЕКВ 1111 в
сумі 7696.05 грн., КЕКВ 1112 в сумі 4501,22 грн. та
КЕКВ 1120 в сумі 4295,76 грн.), тоді як згідно
з вимогами пункту 3 підпункту
«а»«Переліку груп власних надходжень
бюджетних установ, вимог щодо їх
утворення та напрямів використання»,
затвердженого Постановою КМУ від 17
травня 2002 року № 659 власні надходження
бюджетних установ від надання платних
послуг використовуються на покриття
витрат, пов'язаних з організацією та
наданням цих послуг - тобто заробітну
плату та грошове забезпечення
працівникам, які виконували роботи по
наданню платних послуг, а також
нарахування на оплату праці необхідно
було здійснити за рахунок спеціального
фонду кошторису установи з коштів, які
надійшли від надання платних послуг.
Позивач надав заперечення від 20 квітня
2010 року, за вихідним № 181 до акта
ревізії використання бюджетних коштів
від 09 квітня 2010 року № 07-04/8. При цьому
КРУ в Закарпатській області, керуючись
Порядком проведення інспектування
державною контрольно-ревізійною
службою, затвердженого Постановою КМУ
від 20 квітня 2006 року за № 550, направило
позивачеві висновки до
вищезазначеного заперечення від 07
травня 2010 року за № 07-04-6-14/2198, на
підставі яких заперечення позивача
були відхилені. Позивачеві була
направлена вимога КРУ в Закарпатській
області від 07 травня 2010 року за
вихідним № 07-04-6-14/2203 «Про усунення
порушень, виявлених ревізією».
Відповідно до пункту даної вимоги
ревізією дотримання законодавства
щодо надання АРЗ СП додаткових платних
послуг (послуги надані спеціальною
технікою) встановлено, що в порушення
пункту 3 «Переліку груп власних
надходжень бюджетних установ, вимог
щодо їх утворення та напрямів
використання», затвердженого
Постановою КМУ від 17 травня 2002 року № 659
(далі по тексту Перелік) оплата
проводилася за рахунок коштів
загального фонду, а необхідно було
здійснити за рахунок коштів
спеціального фонду кошторису установи,
які надійшли від надання платних
послуг. У зв'язку з цим начальнику
фінансово-економічної служби постійно
здійснювати контроль за правильністю
проведення оплати праці за надання АРЗ
СП додаткових платних послуг (послуги
надані спеціальною технікою);
начальнику АРЗ СП та начальнику
фінансово-економічної служби
припинити надання платних послуг за
рахунок коштів загального фонду,
забезпечити поновлення видатків
загального фонду за рахунок видатків
спеціального фонду в сумі 16493,03 грн..
Позивач заперечує щодо наявності в
своїх діях по даному факту порушення
чинного законодавства та складу
бюджетного правопорушення, у зв'язку з
цим вважає пункт 5 вимоги КРУ в
Закарпатській області від 07 травня 2010
року, за вихідним № 07-04-6-14/2203 «Про
усунення порушень, виявлених ревізією»
протиправним, тобто таким, що не
підлягає виконанню та підлягає
скасуванню.

Оскаржуваною постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.06.2011 року
позовну заяву Аварійно-рятувального
загону спеціального призначення
Головного управління МНС України в
Закарпатській області до
Контрольно-ревізійного управління в
Закарпатській області про визнання
протиправним та скасування окремого
положення рішення суб'єкта владних
повноважень пункту 5 вимоги КРУ в
Закарпатській області від 07 травня 2010
року № 07-04-6-14/2203 - задоволено.

У поданій апеляційній скарзі
відповідач просить зазначену
постанову скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі,
покликаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Вимоги за апеляційною скаргою
обґрунтовує тим, що за час, який
працівники позивача виконували роботи
по наданню додаткових платних послуг
позивачем було здійснено видатки на
оплату праці та нарахування за рахунок
загального фонду кошторису установи у
загальній сумі 16493,03 грн. (в тому числі
КЕКВ 1111 в сумі 7696.05 грн., КЕКВ 1112 в сумі
4501,22 грн. та КЕКВ 1120 в сумі 4295,76 грн.),
тоді як згідно з вимогами пункту 3
підпункту «а»«Переліку груп власних
надходжень бюджетних установ, вимог
щодо їх утворення та напрямів
використання», затвердженого
Постановою КМУ від 17 травня 2002 року № 659
власні надходження бюджетних установ
від надання платних послуг
використовуються на покриття витрат,
пов'язаних з організацією та наданням
цих послуг - тобто заробітну плату та
грошове забезпечення працівникам, які
виконували роботи по наданню платних
послуг, а також нарахування на оплату
праці необхідно було здійснити за
рахунок спеціального фонду кошторису
установи з коштів, які надійшли від
надання платних послуг. Позивач надав
заперечення від 20 квітня 2010 року, за
вихідним № 181 до акта ревізії
використання бюджетних коштів від 09
квітня 2010 року № 07-04/8.

Сторони по справі належним чином судом
були повідомлені, однак з невідомих для
суду причин не з'явилися в зал судового
засідання, а тому відповідно до ч. 1 ст.
197 КАС України суд апеляційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами, якщо
справу може бути вирішено на основі
наявних у ній доказів, у разі
неприбуття жодної з осіб, які беруть
участь у справі, у судове засідання,
хоча вони були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що На
виконання пункту 3 підпункту
«а»Переліку позивачем за рахунок
надходжень від платних послуг
здійснювались витрати зі спеціального
фонду кошторису, пов'язані з
обслуговуванням техніки, якою
надавались додаткові платні послуги,
проводилась виплата відряджень водіям,
залученим до роботи на даній техніці,
проводилась закупка
паливно-мастильних матеріалів для
заправки техніки, якою надавались
додаткові платні послуги, оскільки ці
статті витрат по загальному фонду
кошторису фінансувались державою
неналежним чином. При цьому всі витрати
по виплаті заробітної плати
проводились за рахунок загального
фонду кошторису. Однак, відповідачем ця
норма тлумачиться дещо звужено, а саме
як необхідність виплати заробітної
плати та грошового забезпечення
працівникам, які виконували роботи по
наданню платних послуг за рахунок
спеціального фонду кошторису установи
з коштів, які надійшли від надання
платних послуг. Однак, Постанова КМУ
від 17 травня 2002 року № 659 прямо не
передбачає обов'язку виплати штатним
працівникам, залученим до робіт по
наданню платних послуг, заробітної
плати та грошового забезпечення за
рахунок коштів спеціального фонду
установи. Чинне законодавство не
визначає обов'язку здійснення виплати
грошового забезпечення частково із
загального, а частково - із
спеціального фондів бюджету.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку колегії суддів, відповідають
нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, що
Контрольно-ревізійним управлінням в
Закарпатській області на виконання
пункту 2.9 плану роботу Головного
Контрольно-ревізійного управління
України та пункту 1.1.2.2 Плану
контрольно-ревізійної роботи
Контрольно-ревізійного управління в
Закарпатській області на 1 квартал 2010
року, проведено ревізію використання
бюджетних коштів, виділених для
забезпечення діяльності сил
цивільного захисту в
Аварійно-рятувальному загоні
спеціального призначення ГУ МНС
України в Закарпатській області (далі
по тексту позивач) за період з 01 січня
2008 року по 01 січня 2010 року.

За результатами вказаної ревізії 09
квітня 2010 року відповідачем складено
акт за № 07-04/8, яким зафіксовано ряд
порушень, зокрема встановлено, що за
час, який працівники виконували роботи
по наданню додаткових платних послуг
позивачем було здійснено видатки на
оплату праці та нарахування за рахунок
загального фонду кошторису установи з
загальній сумі 16493,03 грн. (в тому числі
КЕКВ 1111 в сумі 7696.05 грн., КЕКВ 1112 в сумі
4501,22 грн. та КЕКВ 1120 в сумі 4295,76 грн.),
тоді як згідно з вимогами пункту 3
підпункту «а»Переліку власні
надходження бюджетних установ від
надання платних послуг
використовуються на покриття витрат,
пов'язаних з організацією та наданням
цих послуг - тобто заробітну плату та
грошове забезпечення працівникам, які
виконували роботи по наданню платних
послуг, а також нарахування на оплату
праці необхідно було здійснити за
рахунок спеціального фонду кошторису
установи з коштів, які надійшли від
надання платних послуг .

Із вказаним актом позивач не погодився,
у зв'язку з чим надіслав відповідачеві
заперечення від 20 квітня 2010 року щодо
вищевказаного акта ревізії . Не
погоджуючись із поданими позивачем
запереченнями відповідач надав
висновки на заперечення до акту
ревізії, що затверджені заступником
начальника КРУ в Закарпатській
області, відповідно до яких
заперечення позивача повністю
відхилені . 12 травня 2010 року позивачем
було отримано вимогу від 07 травня 2010
року за № 07-04-6-14/2203 «Про усунення
порушень, виявлених ревізією».

Відповідно до пункту 5 оскаржуваної
вимоги КРУ в Закарпатській області
ревізією дотримання законодавства
щодо надання АРЗ СП додаткових платних
послуг (послуги надані спеціальною
технікою) встановлено, що в порушення
пункту «Переліку груп власних
надходжень бюджетних установ, вимог
щодо їх утворення та напрямів
використання», затвердженого
Постановою КМУ від 17 травня 2002 року № 659
оплата проводилася за рахунок коштів
загального фонду, а необхідно було
здійснити за рахунок коштів
спеціального фонду кошторису установи,
які надійшли від надання платних
послуг. У зв'язку з цим начальнику
фінансово-економічної служби постійно
здійснювати контроль за правильністю
проведення оплати праці за надання АРЗ
СП додаткових платних послуг (послуги
надані спеціальною технікою);
начальнику АРЗ СП та начальнику
фінансово-економічної служби
припинити надання платних послуг за
рахунок коштів загального фонду,
забезпечити поновлення видатків
загального фонду за рахунок видатків
спеціального фонду в сумі 16493,03 грн..

Відповідно до пункту 3 підпункту «а»
Переліку власні надходження бюджетних
установ від надання платних послуг
використовуються відповідно до закону
про державний бюджет чи рішення про
місцевий бюджет на покриття витрат,
пов'язаних з організацією та наданням
цих послуг.

Відповідно до статті 37 пункту 17 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів
України»установлено, що у 2008 році
кошти, отримані до спеціального фонду
Державного бюджету України згідно з
окремими пунктами статті 7
спрямовуються відповідно на заходи,
пов'язані з організацією надання
послуг, реалізації продукції та
виконання робіт бюджетними установами,
та інші заходи з утримання цих установ
згідно із законодавством (за рахунок
джерел, визначених пунктом 15 статті 7
цього Закону - власні надходження
бюджетних установ).

Відповідно до статті 34 пункту 16 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік»установлено, що у 2009 році
кошти, отримані до спеціального фонду
Державного бюджету України згідно з
окремими пунктами статті 6
спрямовуються відповідно на заходи,
пов'язані з організацією надання
послуг, реалізації продукції та
виконання робіт бюджетними установами,
та інші заходи з утримання цих установ
згідно із законодавством (за рахунок
джерел, визначених пунктом 15 статті 6
цього Закону - власні надходження
бюджетних установ).

Таким чином, положення пункту 3
підпункту «а» Переліку в частині
використання власних надходжень
бюджетних установ за напрямком - на
покриття витрат, пов'язаних з
організацією та наданням зазначених у
підгрупі послуг (підгрупа 1 першої
групи), суперечить вищезазначеним
положенням Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»і Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік»(власні надходження
бюджетних установ спрямовуються
відповідно на заходи, пов'язані з
організацією надання послуг,
реалізації продукції та виконання
робіт бюджетними установами, та інші
заходи з утримання цих установ згідно
із законодавством). Крім того, як
вказано у пункті 3 підпункту
«а»Переліку власні надходження
бюджетних установ використовуються
відповідно до закону про державний
бюджет, у зв'язку з чим у спірних
правовідносинах необхідно
застосовувати положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»і Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2009 рік».

Таким чином, кошти, отримані позивачем
за надання платних послуг, були
спрямовані у відповідності до статті 37
пункту 17 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України»і статті 34 пункту 16
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік»на заходи, пов'язані з
організацією надання послуг та інші
заходи з утримання державної установи
згідно чинного законодавства.

Відповідно до статті 22 Бюджетного
кодексу України та Положення про МНС
України, що затверджене Постановою КМУ
від 02 листопада 2006 року за № 1539,
Міністерство України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи є головним
розпорядником коштів та здійснює
розподіл бюджетних асигнувань
розпорядниками коштів нижчого ступеня,
таким як Головне управління МНС
України в Закарпатській області, яке, в
свою чергу, є головним розпорядником
бюджетних коштів другого рівня для
позивача.

Відповідно до статті 51 Бюджетного
кодексу України, статті 65 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України»та статті 64
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік»керівники бюджетних
установ утримують чисельність
працівників, військовослужбовців, осіб
рядового і начальницького складу (далі
- працівників) та здійснюють фактичні
видатки на заробітну плату (грошове
забезпечення), включаючи видатки на
премії та інші види заохочень чи
винагород, матеріальну допомогу, лише в
межах фонду заробітної плати
(грошового забезпечення),
затвердженого для бюджетних установ у
кошторисах або планах використання
бюджетних коштів.

Відповідно до листа МНС України «Про
надання роз'яснень» від 14 листопада 2008
року за № 03-15462/202 джерелом утримання
штатних працівників визначено кошти
загального фонду Державного бюджету.

Відповідно до кошторису позивача,
затвердженого головним розпорядником
бюджетних коштів у порядку,
визначеному Бюджетним кодексом
України, на 2008 та 2009 року джерелом
оплати праці штатних працівників є
загальний фонд кошторису бюджетної
установи.

Відповідно до пункту 20 Постанови КМУ
від 28 лютого 2002 року за № 228 «Про
затвердження Порядку складання,
розгляду, затвердження та основних
вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ», до кошторисів
можуть включатися тільки видатки,
передбачені законодавством,
необхідність яких обумовлена
характером діяльності установи.

Відповідно до пункту 49 Порядку
складання, розгляду, затвердження та
основних вимог до виконання кошторисів
бюджетних установ, що затверджений
Постановою КМУ від 28 лютого 2002 року за
№ 228 видатки та надання кредитів з
бюджету спеціального фонду бюджету
провадяться виключно в межах і за
рахунок відповідних надходжень до
цього фонду на підставі кошторисів.
Виплату грошового забезпечення за
рахунок спеціального фонду бюджету
кошторисами позивача на 2008 та 2009 роки,
затвердженими головним розпорядником
коштів 2-го рівня, не передбачено.

Відповідно до пункту 23 вказаного
Порядку видатки спеціального фонду
кошторису за рахунок власних
надходжень плануються у такій
послідовності: за встановленими
напрямками використання, на погашення
заборгованості установи з бюджетних
зобов'язань за спеціальним та
загальним фондом кошторису та на
проведення заходів, пов'язаних з
виконанням основних функцій, які не
забезпечені ( або частково забезпечені)
видатками загального фонду. Дана норма
не визначає обов'язку включення до
видатків спеціального фонду кошторису
видатків на виплату частини заробітної
плати працівникам та грошового
утримання особам рядового і
начальницького складу бюджетних
установ, які залучалися до надання
платних послуг. На виконання цієї норми
позивач за рахунок надходжень від
платних послуг здійснював витрати зі
спеціального фонду кошторису,
пов'язані з обслуговуванням техніки,
якою надавались додаткові платні
послуги, проводив виплату відряджень
водіям, залученим до роботи на даній
техніці, проводив закупівлю
паливно-мастильних матеріалів для
заправки техніки, якою надавались
додаткові платні послуги, оскільки ці
статті витрат по загальному фонду
кошторису фінансувались державою
неналежним чином. При цьому всі витрати
по виплаті грошового забезпечення
проводились за рахунок загального
фонду кошторису, оскільки ці статті
були профінансовані державою в повному
обсязі відповідно до кошторисів
бюджетної установи позивача на 2008 та 2009
роки.

Відповідно до Положення про
аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення Головного
управління МНС України в Закарпатській
області від 16 січня 2007 року , серед
основних завдань позивача є надання
додаткових платних послуг відповідно
до Постанови КМУ від 17 травня 2002 р. № 644
«Про затвердження переліку додаткових
платних послуг, які надаються
аварійно-рятувальними службами»(пункт
2.6. Положення). Крім того, згідно пункту
2.1 спільного Наказу №176/547/211 МНС
України, Міністерства фінансів України
та Міністерства економіки та з питань
Європейської інтеграції України від 16
липня 2002 року керівник
аварійно-рятувальної служби після
отримання письмового звернення (заяви)
приймає рішення про надання (відмову
від надання) замовленої послуги з
урахуванням завантаження особового
складу основною діяльністю. Відповідно
до статті 7 Закону України «Про
аварійно-рятувальні служби»державні
та комунальні аварійно-рятувальні
служби можуть надавати за договорами
на платній основі додаткові послуги, що
не суперечать та не заважають їх
основній діяльності, що потребують
застосування умінь рятувальників,
спеціальних засобів захисту та
оснащення. Таким чином, не було
передбачено штатних одиниць, оплата
праці яких повинна здійснюватись за
рахунок коштів спеціального фонду,
оскільки для надання додаткових
платних послуг, тобто для виконання
одного з основних завдань позивача
можуть в робочий час залучатися штатні
працівники, які мають відповідні
навички та кваліфікацію, що необхідні
для надання додаткових платних послуг.

Нарахування заробітної плати
працівникам та грошового забезпечення
атестованому складу позивача
здійснюється відповідно до Закону
України «Про оплату праці», Наказу МНС
України № 431 від 10 липня 2006 року «Про
упорядкування Умов оплати праці та
установлення схем тарифних розрядів
працівників бюджетних установ,
закладів та організацій МНС України»та
Наказу МНС України від 10. червня 2008 року
№ 447 «Про затвердження Інструкції про
виплату грошового забезпечення особам
рядового та начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту». Питання оплати праці штатних
працівників, які залучаються до
виконання робіт по наданню платних
послуг в вищевказаних нормативних
документах не піднімається взагалі.
Крім того, з цього приводу відсутні
будь-які інші законодавчі акти чи
керівні документи, які б регулювали
механізм такого нарахування.

Спільним Наказом №176/547/211 МНС України,
Міністерства фінансів України та
Міністерства економіки та з питань
Європейської інтеграції України від 16
липня 2002 року, затверджено Порядок
утворення цін на додаткові платні
послуги, які надаються
аварійно-рятувальними службами, умов
їх надання та справляння плати за ці
послуги (надалі Порядок)

Відповідно до пункту 1 підпункту 1.2
Порядку формування цін на додаткові
платні послуги є розрахунком валових
витрат, пов'язаних з їх наданням та такі
валові витрати складаються з таких
показників, зокрема з витрат на оплату
праці відповідно до умов оплати праці,
установлених згідно з чинними
нормативно-правовими актами для
особового складу аварійно-рятувальної
служби. Тому, позивач, керуючись
вищезазначеним Наказом правомірно
включив.

Крім того, розподіл робочого часу
працівника (службовця) державної
установи (на витрачений час для надання
платних послуг, передбачених
законодавством для даної установи та
інший час) законодавством не
передбачено.

Відповідно до листа МНС України «Про
надання роз'яснень» від 14 листопада 2008
року за № 03-15462/202 розподіл робочого
часу працівників (нарахування та
виплата заробітної плати яким
здійснюється згідно «Умов оплати праці
працівників бюджетних установ,
закладів та організацій МНС України»,
затверджених Наказом МНС України № 431
від 10 липня 2006 року) та осіб рядового і
начальницького складу бюджетних
установ на час, витрачений для надання
платних послуг та на виконання інших
завдань, що визначені законодавством
та положеннями про підрозділи
Головного управління МНС України в
Закарпатській області, законодавством
на передбачено.

У відповідності до пунктів 1.7.-1.9.
Інструкції про виплату грошового
забезпечення особам рядового та
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту,
затвердженої Наказом МНС України від 10
червня 2008 року за № 447 грошове
забезпечення визначається за місяць, а
у разі виплати за неповний місяць,
розмір виплати визначається за кожен
календарний день перебування на службі
шляхом поділу суми грошового
забезпечення, належного за повний
місяць, на кількість календарних днів у
місяці, за який здійснюється виплата.
Таким чином, погодинного розрахунку
для виплати грошового забезпечення
особам рядового і начальницького
складу не передбачено. А відтак
неправомірно здійснювати погодинний
розрахунок при виконанні особами
рядового і начальницького складу своїх
обов'язків, поділяючи їх на надання
послуг, які оплачуються фізичними та
юридичними особами бюджетній установі
та які такими особами не оплачуються.
Відповідно невірним є поділ і
здійснення виплат грошового утримання
із загального та спеціального фондів
бюджету.

На виконання пункту 3 підпункту «а»
Переліку позивачем за рахунок
надходжень від платних послуг
здійснювались витрати зі спеціального
фонду кошторису, пов'язані з
обслуговуванням техніки, якою
надавались додаткові платні послуги,
проводилась виплата відряджень водіям,
залученим до роботи на даній техніці,
проводилась закупка
паливно-мастильних матеріалів для
заправки техніки, якою надавались
додаткові платні послуги, оскільки ці
статті витрат по загальному фонду
кошторису фінансувались державою
неналежним чином. При цьому всі витрати
по виплаті заробітної плати
проводились за рахунок загального
фонду кошторису. Однак, відповідачем ця
норма тлумачиться дещо звужено, а саме
як необхідність виплати заробітної
плати та грошового забезпечення
працівникам, які виконували роботи по
наданню платних послуг за рахунок
спеціального фонду кошторису установи
з коштів, які надійшли від надання
платних послуг.

Однак, Постанова КМУ від 17 травня 2002
року № 659 прямо не передбачає обов'язку
виплати штатним працівникам, залученим
до робіт по наданню платних послуг,
заробітної плати та грошового
забезпечення за рахунок коштів
спеціального фонду установи.

Чинне законодавство не визначає
обов'язку здійснення виплати грошового
забезпечення частково із загального, а
частково - із спеціального фондів
бюджету.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, відповідно до статті 3
Бюджетного кодексу України бюджетний
період для всіх бюджетів, що складають
бюджетну систему, становить один
календарний рік, який починається з 1
січня і закінчується 31 грудня того ж
року. При цьому відновлення касових
видатків можливе тільки протягом
одного бюджетного року (лист
Державного казначейства України від 01
серпня 2006 року № 3.4-04/1369-7213). Ця вимога
стосується сум, що надходять бюджетним
установам на відновлення касових
видатків, здійснених за рахунок коштів
загального фонду бюджету. Як
передбачено пункту 3.2. Інструкції з
обліку коштів, розрахунків та інших
активів бюджетних установ,
затвердженої наказом Державного
казначейства України від 26 грудня 2003
року № 242 суми коштів, що надходять на
відновлення касових видатків
загального фонду, проведених у минулих
бюджетних періодах, підлягають
перерахуванню до доходу відповідного
бюджету. Такі кошти не може бути
відображено в обліку як відновлення
касових видатків. Таким чином, виконати
пункт 5 оскаржуваної вимоги щодо
забезпечення поновлення видатків
загального фонду за рахунок видатків
спеціального фонду в сумі 16493,03 грн.
згідно норм чинного законодавства
неможливо, оскільки ці кошти повинні
будуть спрямуватись Головним
управлінням Державного казначейства
України у Закарпатській області до
доходу державного бюджету.

Отже, дії позивача відповідають
вимогам чинного законодавства України.
Кошти, отримані за надання платних
послуг, були спрямовані у
відповідності до статті 37 пункт 17
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів
України»та статті 34 пункту 16 Закону
України «Про Державний бюджет на 2009
рік» на заходи, пов'язані з
організацією надання послуг на інші
заходи з утримання установи згідно із
законодавством в межах затверджених
головним розпорядником бюджетних
коштів. А відтак позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції
відповідають нормам матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справі та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Контрольно-ревізійного управління в
Закарпатській області - залишити без
задоволення.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 08.06.2011 року
у справі № 2а-1985/10/0770 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду у порядку
адміністративного судочинства
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

Д.М. Старунський