Справа № 188/1149/14-а
Суддя: Бурда П. О.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 188/1149/14-а
Провадження № 2-а/188/46/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року Суддя
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області Бурда П.О.,
розглянувши в порядку скороченого
провадження в приміщенні
Петропавлівського районного суду
Дніпропетровської області справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчиненити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з
позовом до Управління Пенсійного Фонду
України в Петропавлівському районі
Дніпропетровської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
з 16 вересня 2010 року їй було призначено
пенсію за віком відповідно до Закону
України «Про державну службу», що
підтверджується листом відповідача
від 30.05.2014 року № 05/В-36. Для призначення
пенсії позивачкою були надані
відповідачу довідки про складові
заробітної плати (посадовий оклад,
надбавку за ранг і вислугу років), а
також про складові заробітної плати (за
останні 24 календарні місяці роботи
перед зверненням за призначенням
пенсії), видані Петропавлівським
районним центром зайнятості
Дніпропетровської області.

Станом на 16.09.2010 pоку (дата виходу
позивача на пенсію) відповідно до ч.5 ст.
37 Закону України «Про державну службу»
(у редакції від 01.01.2008 р.) за кожний
повний рік роботи понад 10 років пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати.

Стаж роботи позивача па державній
службі складає 30 повних років. У зв'язку
з цим позивачці було призначено пенсію
у розмірі 90 відсотків від сум її
заробітної плати, до якої включаються
всі види оплати праці, з якої сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування.

Відповідач підтверджує листом від
27.06.2014 pоку №05/В-46, що позивачці,
починаючи з 16.09.2010 pоку призначено
пенсію державного службовця в розмірі
90 % від сум заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Але під час призначення пенсії
відповідачем не було враховано у
складі заробітної плати позивачки суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально - побутових питань та
індексації заробітної плати, з яких у
тому числі справлялися страхові внески
до Пенсійного фонду.

Позивачка зазначає, що 20.05.2014 pоку
вона звернулася до відповідача із
заявою про перерахунок пенсії. Разом з
даною заявою була надана до Управління
Пенсійного фонду України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області нова
довідка № 465 від 20.05.2014 року, видана
Петропавлівським районним центром
зайнятості Дніпропетровської області,
про складові заробітної плати
(надбавки та премії за останні 24
календарні місяці роботи перед
зверненням за пенсією), що подається
для призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
за період з 01.09.2008 p.. до 31.08.2010 р. В даній
довідці в графі «Інші виплати»
зазначені суми виплаченої позивачці
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати, з яких було сплачено
страхові внески на загальнодержавне
пенсійне страхування.

Листом відповідача №05/ В-36 від 30.05.2014
року позивачці було відмовлено в
здійсненні перерахунку пенсійної
виплати з урахуванням сум отриманої
матеріальної допомоги на
оздоровлення, вирішення соціально -
побутових питань та індексації
заробітної плати з посиланням на
відсутність на те законних підстав,
передбачених ст. 33 Закону України «Про
державну службу», та відповідачем
зазначено, що допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на соціально -
побутові потреби не відносяться до
надбавок, і врахування зазначених сум
інших виплат для обчислення розміру
пенсії не передбачено чинним
законодавством.

Посилаючись на норми ч.2 ст.19
Конституції України, ч. ч. 2, 6, 7 ст. 33,
ст.35, ч.5 ст.37 Закону України «Про
державну службу», ст. 2 Закону України
«Про оплату праці», ст. 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», пункт 2
Постанови КМУ № 1078 від 17.07.2003 року «Про
затвердження Порядку індексації
грошових доходів населення»
позивачка просить:

- визнати дії управління Пенсійного
Фонду України в Петропавлівському
районі Дніпропетровської області щодо
неврахування при призначенні пенсії
державного службовця сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення соціально
побутових питань та суми індексації, з
яких проводилися нарахування та сплата
збору на загальнообов'язкове пенсійне
страхування - протиправними;

- визнати дії управління Пенсійного
Фонду України в Петропавлівському
районі Дніпропетровської області щодо
відмови позивачці в перерахунку пенсії
з урахуванням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення соціально
побутових питань та суми індексації, з
яких проводилися нарахування та сплата
збору на загальнообов'язкове пенсійне
страхування - протиправними;

- зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в Петропавлівському
районі Дніпропетровської області
здійснити перерахунок та виплату
пенсії державного службовця позивачці
з урахуванням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення соціально -
побутових питань, а також сум
індексації (зазначених у довідці № 465
від 20.05.2014 року про складові заробітної
плати за період з 01.09.2008 р.. по 31.08.2010
року, з яких сплачено збір на загальне
обов'язкове пенсійне страхування з
урахуванням фактично отриманих виплат
відповідно до Закону України «Про
державну службу») у розмірі 90 відсотків
від сум її заробітку, на які
нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, з 01.07.2014 року;

- стягнути з Державного бюджету
України на її користь судові витрати.

У справі постановлено ухвалу про
відкриття скороченого провадження.

Відповідач позовні вимоги не визнав
та надав суду письмове заперечення в
якому вказав, що позов не визнає, на
його думку, пенсію позивачеві
призначено відповідного до норм
чинного законодавства, та виплачується
в розмірі, передбаченому діючим
законодавством. Також в запереченні
вказано, що пенсія призначена,
виходячи з вимог ст. ст. 33, 37 Закону
України "Про державну службу", які
передбачають, що пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80 %
- 90 % (залежно від стажу державної
служби) від сум їх заробітної плати, на
яку нараховуються збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.
Заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплат за ранг, доплата за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Посилаючись на порядок визначення
заробітної плати при обчисленні
пенсії державним службовцям,
урегульований Постановою Кабінету
Міністрів України №865 від 31 травня 2000
року, відповідач стверджує, що вказані
у довідці позивача про заробітну плату
виплати: допомога на вирішення
соціально-побутових питань, допомога
на оздоровлення при наданні щорічної
відпуски, не є складовими заробітної
плати і тому вони не включаються до її
складу при перерахунку пенсії.

Суд, вивчивши матеріали справи,
вважає за необхідне позов
задовольнити в повному обсязі з огляду
на наступні обставини.

Судом встановлено, що позивачці з 16
вересня 2010 року було призначено пенсію
за віком відповідно до Закону України
«Про державну службу», що
підтверджується листом відповідача
від 30.05.2014 року № 05/В-36. Для призначення
пенсії позивачкою були надані
відповідачу довідки про складові
заробітної плати (посадовий оклад,
надбавку за ранг і вислугу років), а
також про складові заробітної плати (за
останні 24 календарні місяці роботи
перед зверненням за призначенням
пенсії), видані Петропавлівським
районним центром зайнятості
Дніпропетровської області.

Станом на 16.09.2010 p. відповідно до ч.5
ст. 37 Закону України «Про державну
службу» за кожний повний рік роботи
понад 10 років пенсія збільшується на
один відсоток заробітку, але не більше
90 відсотків заробітної плати.

Стаж роботи позивача па державній
службі складає 30 повних років. У зв'язку
з цим позивачці було призначено пенсію
у розмірі 90 відсотків.

Призначення пенсії позивачці
підтверджується листом від 27.06.2014 p..
№05/В-46.

20.05.2014p. позивачка звернулася до
відповідача із заявою про перерахунок
пенсії. Разом з даною заявою нею була
надана до управління Пенсійного фонду
України в Петропавлівському районі
Дніпропетровської області довідка № 465
від 20.05.2014 року про складові заробітної
плати (надбавки та премії за останні 24
календарні місяці роботи перед
зверненням за пенсією), що подається
для призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»
за період з 01.09.2008 p.. до 31.08.2010 р. В даній
довідці в графі «Інші виплати»
зазначені суми виплаченої їй
матеріальної допомоги та індексації
заробітної плати, з яких було сплачено
страхові внески на загальнодержавне
пенсійне страхування.

Листом відповідача № 05/В-36 від 30.05.2014
року позивачці було відмовлено в
здійсненні перерахунку пенсійної
виплати з урахуванням сум отриманої
матеріальної допомоги на
оздоровлення, вирішення соціально -
побутових питань та індексації
заробітної плати у зв'язку з
відсутністю на те, на думку
відповідача, законних підстав,
передбачених ст. 33 Закону України «Про
державну службу», в якій відповідачем
зазначено, що допомога на оздоровлення,
матеріальна допомога на соціально -
побутові потреби не відноситься до
надбавок, а також врахування
зазначених сум в якості інших виплат
для обчислення розміру пенсії не
передбачено чинним законодавством.

Однак суд не може погодитися з такою
правовою позицією відповідача,
виходячи з наступних положень
спеціального та загального
законодавства, що регулює
правовідносини з приводу оплати праці
та пенсійного забезпечення державних
службовців.

Стаття 33 Закону України «Про
державну службу» визначає умови оплати
праці державних службовців.

Згідно з частиною другою статті 33
Закону України «Про державну службу»
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Відповідно до частини шостої статті
33 Закону України «Про державну службу»
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально - побутових питань.

Частиною сьомою ст. 33 Закону України
«Про державну службу» встановлено, що
умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною другою статті 35
Закону України «Про державну службу»
державним службовцям надається
щорічна відпустка тривалістю 30
календарних днів, якщо законодавством
не передбачено більш тривалої
відпустки, з виплатою допомоги для
оздоровлення у розмірі посадового
окладу.

Таким чином, виплата матеріальної
допомоги на оздоровлення та
соціально-побутові питання визначена
законом, а повноваження щодо
встановлення конкретних розмірів
посадових окладів, матеріальної
допомоги, доплат делеговані Уряду
України.

Виходячи із змісту частини другої
статті 37 Закону України «Про державну
службу» відповідач повинен був
виходити з отримуваної позивачем суми
заробітної плати, у тому числі «Інших
виплат», до яких належить матеріальна
допомога на оздоровлення та
соціально-побутові питання, оскільки
чинним законодавством пенсійний орган
не наділений повноваженнями
самостійно визначати структуру
заробітної плати державного службовця.

Частиною другою статті 37 Закону
України «Про державну службу»
встановлено, що пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, без обмеження граничного
розміру пенсії, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» (у редакції від
01.01.2008 р.) за кожний повний рік роботи
понад 10 років пенсія збільшується на
один відсоток заробітку, але не більше
90 % заробітної плати.

Таким чином, об'єктом обчислення
розміру пенсії при призначенні пенсії
є сума заробітної плати, з якої
справлявся збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Стаття 33 Закону України «Про
державну службу», на яку посилається
відповідач, відмовляючи у врахуванні
визначеного роботодавцем позивача
складові заробітної плати (надбавки та
премії за останні 24 календарні місяці
роботи або за будь-які 60 календарних
місяців роботи підряд перед зверненням
за пенсією), визначає умови оплати
праці державних службовців, а не умови
їх пенсійного забезпечення.

Умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України (ч. 7 ст. 33
Закону України «Про державну службу»).

Згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 31 травня 2000 року
№865 «Про деякі питання визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії» посадовий оклад, надбавка за
ранг або кваліфікаційні класи, класний
чин або спеціальні звання, вислугу
років при призначені пенсії відповідно
до Закону України «Про державну
службу», враховуються в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

З огляду на вказане, дії відповідача
щодо при призначенні пенсії позивачеві
без урахування виплати матеріальної
допомоги, вихідної допомоги та
індексації, яку отримував державний
службовець на законних підставах, є
порушенням його компетенції і вимог ч.2
ст.19 Конституції України, згідно з якою
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, оскільки пенсійний
орган не наділений повноваженнями
самостійно визначати структуру
заробітної плати державного службовця
та оцінювати обґрунтованість розміру
виплачуваних винагород.

На неправомірність вчинених
відповідачем дій вказують і норми
загального законодавства.

Згідно зі статтею 2 Закону України
«Про оплату праці» структура
заробітної плати складається з
основної, додаткової та інших
заохочувальних та компенсаційних
виплат, до яких належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Відповідно до пункту 1 статті 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (в редакції від 08.07.2010 року
№2464 - VI) до заробітної плати (доходу) для
обчислення пенсії враховуються суми
виплат (доходу), отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові внески
в межах встановленої законодавством
максимальної величини заробітної
плати (доходу), з якої сплачуються
страхові внески, а після набрання
чинності Законом України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" - максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування визначеної
відповідно до закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
податку на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
встановлено, що платниками єдиного
внеску також є працівники - громадяни
України, іноземці (якщо інше не
встановлено міжнародними договорами,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України) та особи без
громадянства, які працюють на
підприємствах, установах та
організаціях, в інших юридичних осіб -
підприємців на умовах трудового
договору (контракту) або на інших
умовах, передбачених законодавством, у
фізичних осіб на умовах трудового
договору контракту). Тобто працівники,
які перебувають у трудових відносинах
з організацією є застрахованими
особами та підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню.

Пунктом 2 Постанови КМУ № 1078 від
17.07.2003 року "Про затвердження порядку
індексації грошових доходів населення"
передбачено, що індексації підлягає
оплата праці найманих працівників
підприємств, установ та організацій у
грошовому виразі, яка включає оплату
праці за виконану роботу згідно з
тарифними ставками (окладами) і
відрядними різницями, доплати,
надбавки, премії, гарантійні та
компенсаційні виплати, передбачені
законодавством, а також інші
компенсаційні виплати, що мають
постійний характер.

Індексація заробітної плати являє
собою дохід, з якого відповідно до ст. 66
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" справляються страхові
внески до соціальних фондів відповідно
до діючого законодавства на день
одержання заробітку.

Частина 1 статті 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
передбачає включення до заробітку для
обчислення пенсії всіх видів оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України від 26
червня 1997 року №400-97 «Про збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання заробітку
(виплат, доходу)).

Закон України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не містить визначення
заробітної плати, на підставі якої
здійснюється розрахунок пенсії. Із
змісту ст.40 вказаного Закону
вбачається, що з середньої заробітної
плати (доходу) повинні бути сплачені
страхові внески.

Таким чином, законодавством
віднесено до складу заробітної плати і
інші виплати.

Аналіз наведених положень дає
підстави для висновку, що матеріальна
допомога на оздоровлення, допомога для
вирішення соціально-побутових питань
та індексація грошових доходів входили
до системи оплати праці державного
службовця.

Зі змісту всіх вище наведених норм
вбачається, що отримувані позивачкою,
як застрахованою особою, суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Як свідчить довідка про склад
заробітної плати позивачки на всі
виплати, включені в довідку, нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Постановою Правління Пенсійного
фонду України від 14.02.2011 року №5-1 «Про
виконання рішення Окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі №2а- 4753/09/2670» затверджена форма
довідки про складові заробітної плати,
що подається для призначення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу», відповідно до якої
матеріальна допомога на оздоровлення
та соціально-побутові потреби,
індексація грошових доходів входять до
складу заробітної плати у вигляді
«Інші виплати».

Суд приходить до висновку, що
запроваджене підзаконними
нормативно-правовими актами
неврахування складових заробітної
плати, на підставі яких нараховується
пенсія і здійснюється її перерахунок,
які фактично виплачувались державним
службовцям під час проходження ними
державної служби і на які нараховані
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, не
відповідає правовим актам вищої
юридичної сили - законам України.

Отже, дії відповідача з відмови у
врахуванні суми матеріальної допомоги
на оздоровлення, вирішення
соціально-побутових потреб та
індексації при перерахунку пенсії є
протиправними, тому суд визнає позов
таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з статтею 87 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» суми
пенсії, не одержані з вини органу, що
призначає або виплачує пенсію,
виплачуються за минулий час без
обмеження будь-яким строком, позовні
вимоги про зобов'язання вчинити певні
дії можуть бути заявлені позивачем з
моменту призначення пенсії.

При вирішення питання щодо
розподілу судових витрат, сплачених
позивачкою при зверненні до суду, суд
керується статтею 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якою, якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Судом встановлено, що позивачка при
зверненні до суду з даним позовом
згідно з квитанцією ПАТ КБ «Приват
Банк» № 40348.885.1 від 26.06.2014 року, сплатила
73,08 гривень судового збору і суд вважає
за необхідне стягнути на її користь
вказані судові витрати з Державного
бюджету України.

На підставі ст.ст.33, 35, 37 Закону
України «Про державну службу», ст.ст. 66,
87 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», ст.ст.40, 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
податку на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», ст.2
Закону України «Про оплату праці»,
керуючись ст.ст. 11, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Петропавлівському районі
Дніпропетровської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії
задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного
Фонду України в Петропавлівському
районі Дніпропетровської області щодо
неврахування при призначенні пенсії
державного службовця ОСОБА_1 сум
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально побутових питань та суми
індексації, з яких проводилися
нарахування та сплата збору на
загальнообов'язкове пенсійне
страхування - протиправними.

Визнати дії управління Пенсійного
Фонду України в Петропавлівському
районі Дніпропетровської області щодо
відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з
урахуванням сум матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально побутових
питань та суми індексації, з яких
проводилися нарахування та сплата
збору на загальнообов'язкове пенсійне
страхування - протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного
Фонду України в Петропавлівському
районі Дніпропетровської області
здійснити перерахунок та виплату
пенсії державного службовця ОСОБА_1, що
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1, з урахуванням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення соціально -
побутових питань, а також сум
індексації, зазначених у довідці № 465
від 20.05.2014 року, виданій
Петропавлівським районним центром
зайнятості Дніпропетровської області,
про склад заробітної плати за період з
01.09.2008 року по 31.08.2010 року, з яких
сплачено збір на загальне обов'язкове
пенсійне страхування з урахуванням
фактично отриманих виплат відповідно
до Закону України «Про державну
службу», у розмірі 90 відсотків від сум
її заробітку, на які нараховувались
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, з 01.07.2014
року.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1, що
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ІПН
НОМЕР_1, судові витрати в сумі 73,08
гривні.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя П. О. Бурда