Справа № 816/2705/14
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року м. ПолтаваСправа №
816/2705/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Молодецького Р.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лі Н.А.,

представника позивача - Шкурпели І.П.,

представника відповідача -
Плахотничого Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз 2000" до
Карлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Союз 2000» (надалі по
тексту - позивач, ТОВ «Союз 2000»)
звернулось до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Карлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області (надалі по тексту - відповідач,
Карлівська ОДПІ) про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 19
червня 2014 року №, яким зобов'язано
сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 135082,20
грн.

Мотивуючи свої вимоги, позивач
посилався на необґрунтованість та
протиправність висновків відповідача
про порушення ТОВ "Союз 2000" статті 57
Податкового кодексу України в частині
несвоєчасності сплати самостійно
обрахованих податкових зобов'язань.
Наголошував на тому, що позивачем у
повній мірі сплачено грошові
зобов'язання з податку на прибуток, що
підтверджується платіжними
дорученнями. ТОВ "Союз 2000" зверталось до
відповідача із заявою про зарахування
коштів, що помилково зараховані на
рахунок авансових внесків, на рахунок
за платежем податок на прибуток.
Відповідні суми перераховано
відповідачем. Таким чином, як на думку
позивача, застосування до нього штрафу
в сумі 135 082,00 грн є безпідставним та
протиправним.

Представник позивача в судовому
засідання вимоги та підтримала та
просила суд їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив відмовити у його
задоволенні. В обґрунтування своїх
заперечень посилались на
правомірність оскаржуваного рішення,
яким за несвоєчасну сплату самостійно
обрахованих грошових зобов'язань з
податку на прибуток, до ТОВ "Союз 2000"
застосовано штрафні санкції в сумі
135082,00 грн. Стверджував, що позивачем
порушено приписи статті 57 Податкового
кодексу України, а саме, в частині
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання по податку на прибуток,
нарахованої відповідно до Податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2013 рік, терміном сплати
по строку 11.03.2012 у сумі 1 134 412,00 грн із
затримкою на 3 дні, 216410,00 грн із
затримкою на 7 днів. В результаті
викладеного Карлівською ОДПІ
правомірно на підставі статті 126
Податкового кодексу України
застосовано до ТОВ "Союз 2000" штрафні
санкції в сумі 135082,20 грн за
прострочення вказаних вище 3 та 7
календарних днів граничного строку
сплати грошового зобов'язання з
податку на прибуток підприємства.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи
судом встановлено наступне.

ТОВ «Союз 2000» зареєстроване як
юридична особа 25.05.1999 у встановленому
законом порядку та перебуває на
податковому обліку в Машівському
відділенні Карлівської ОДПІ з 25.05.1999
/а.с. 10/.

04 червня 2014 року Карлівською ОДПІ
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку ТОВ «Союз 2000» з
питання дотримання граничних строків
сплати, визначених чинним податковим
законодавством, узгодженої суми
податкових зобов'язань по податку на
прибуток, нарахованого по строку 11.03.2014.

У ході перевірки встановлено порушення
позивачем положень статті 57
Податкового кодексу України, в частині
сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання по податку на прибуток,
нарахованої відповідно до Податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2013 рік, терміном сплати
по строку 11.03.2012 у сумі 1 134 412,00 грн із
затримкою на 3 дні, 216410,00 грн із
затримкою на 7 днів /а.с. 32/.

За результатами вказаної перевірки
Карлівською ОДПІ складено відповідний
акт перевірки №48/22/30131474 від 04.06.2014
(надалі по тексту - акт перевірки), у
якому зафіксовано порушення позивачем
пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу
України в частині несвоєчасної сплати
податку на прибуток /а.с.28-34/.

На підставі даного акту винесено
податкове повідомлення-рішення від 19
червня 2014 року №, яким зобов'язано
сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 135082,20
грн /а.с. 35/.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
Карлівською ОДПІ, позивач звернувся до
суду із позовом про визнання його
протиправним та скасування.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Надаючи правову оцінку
оскаржуваному податковому
повідомленню-рішенню та перевіряючи
його на предмет відповідності
вищезазначеним критеріям, суд доходить
до висновку про їх необґрунтованість
та протиправність, виходячи з
наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення,
відповідач посилався як на правову
підставу його винесення встановлені
ним у акті перевірки порушення
позивачем статті 57 Податкового кодексу
України, в частині несвоєчасної сплати
грошових зобов'язань з податку на
прибуток, визначених у податковій
декларації з податку на прибуток
підприємства за 2013 рік № від
07.03.2014.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України, кодекс
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14. 1 статті
14 Податкового кодексу України
визначено, що податкове зобов'язання -
сума коштів, яку платник податків, у
тому числі податковий агент, повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податок або збір на підставі, в порядку
та строки, визначені податковим
законодавством.

Відповідно до статті 36 Податкового
кодексу України, податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи. Податковий обов'язок виникає у
платника за кожним податком та збором.
Відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 49.1. статті 49
Податкового кодексу України, податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 57.1. статті 57
Податкового кодексу України, платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 126.1. статті 126 Податкового
кодексу України передбачено, що у
разі якщо платник податків не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу.

У ході розгляду справи встановлено та
підтверджено її матеріалами, ТОВ «Союз
2000» 07 березня 2014 року подано
відповідачу податкову декларацію з
податку на прибуток підприємства за 2013
рік №, в рядку код 11 «Податок на
прибуток від діяльності за 2013 рік» якою
задекларовано суму 1 350 822,00 грн
(рядок 11) /а.с.11-13/.

Згідно положень статті 57 Податкового
кодексу України, граничним строком
сплати відповідних обрахованих
грошових зобов'язань є 11 березня 2014
року.

11.03.2014 ТОВ «Союз 2000» сплатило податок на
прибуток за 2013 рік у розмірі 1 134 412,00
грн, що підтверджується платіжним
дорученням №69 від 11.03.2014 /а.с. 24/. Суму
зараховано в рахунок авансових
платежів.

14.03.2014 ТОВ «Союз 2000» звернулось листом
за вих. №36 до Карлівської ОДПІ з
проханням перенести помилково
сплачені грошові кошти у сумі 1 134 412,00
грн з коду 11024000 на код 11021000 /а.с. 25/.

18.03.2014 ТОВ «Союз 2000» за вх. №
подало до Машівського відділення
Карлівської ОДПІ уточнену податкову
декларацію з податку на прибуток
підприємства за 2013 рік, згідно якої
узгоджена сума податкового
зобов'язання з податку на прибуток
зменшена на 216410,00 грн та склала 1 134
412,00 грн /а.с. 89-92/.

Судом також встановлено, що на протязі
2013 року ТОВ «Союз 2000» сплатило авансові
внески з податку на прибуток, на
загальну суму 218 464,00 грн з урахуванням
сплаченого штрафу по платежу від 01.10.2013.

Таким чином, ТОВ «Союз 2000» здійснило
переплату авансових внесків на суму 216
410,00 грн, що підтверджується платіжними
дорученнями №200 від 28.03.2013 на суму 21
641,00 грн, №323 від 29.04.2013 - 21 641,00 грн, №461
від 29.05.2013 - 21 641,00 грн, №570 від 26.06.2013 - 21
641,00 грн, №756 від 31.07.2013 - 21 641,00 грн, №911
від 30.08.2013 - 21 641,00 грн, №1110 від 01.10.2013 - 23
695,00 грн, №1218 від 23.10.2013 - 21 641,00 грн, №1358
від 20.11.2013 - 21 641,00 грн, №1441 від 10.12.2013 - 21
641,00 грн /а.с. 19-23, 62-71/.

Суд звертає увагу, що правомірність
таких нарахувань не ставилась під
сумнів та не заперечувалась
відповідачем у ході розгляду справи.

Стверджуючи про порушення позивачем
статті 57 Податкового кодексу України
та застосовуючи до нього штраф в сумі 135
082,20 грн, податковий орган стверджував
про наступне.

На думку Карлівської ОДПІ, грошове
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 1 134 412,00 грн сплачено ТОВ «Союз
2000» із затриманням граничного строку
сплати на 3 календарних дні, оскільки
така сплата проведена 14 березня 2014 року
шляхом перерахування коштів з
бюджетного рахунку авансових внесків
на бюджетний рахунок податку на
прибуток, а також 216 410,00 грн із
затриманням граничного строку сплати
на 7 календарних днів, оскільки така
сплата зарахована в рахунок сплати
зменшення суми нарахувань,
задекларованих згідно з уточнюючою
податковою декларацією з податку на
прибуток підприємства від 18.03.2014 вх.
№.

Суд не погоджується з такими
висновками контролюючого органу, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
означена сума податку на прибуток
сплачена позивачем 11 березня 2014 року,
згідно платіжного доручення №69, проте
суму помилково перераховано на
бюджетний рахунок авансових внесків.

Згідно з частиною першою статті 87
Податкового кодексу України, сплата
грошових зобов'язань або погашення
податкового боргу платника податків з
відповідного платежу може бути
здійснена також за рахунок надміру
сплачених сум такого платежу (без заяви
платника) або за рахунок помилково
та/або надміру сплачених сум з інших
платежів (на підставі відповідної
заяви платника) до відповідних
бюджетів.

З огляду на вказану вище помилку,
позивач звернувся до Карлівської ОДПІ
із заявою про перерахування коштів в
сумі 1 134 412,00 грн з бюджетного рахунку
авансових внесків на бюджетний рахунок
податку на прибуток.

Відповідачем 14 березня 2014 року на
прохання ТОВ «Союз 2000» з
розрахункового рахунку №0288 по
коду бюджетної класифікації - 11024000
«авансові внески з податку на прибуток
приватних підприємств» перераховано
грошові кошти в сумі 1 134 412,00 грн на
розрахунковий рахунок №0288 по
коду бюджетної класифікації 11021000
«податок на прибуток приватних
підприємств».

Суд не погоджується з твердженням
податкового органу, що днем сплати
податку на прибуток в сумі 1 134 412,00 грн
слід вважати саме 14 березня 2014 року,
тобто день перерахування коштів з
бюджетного рахунку авансових внесків
на бюджетний рахунок податку на
прибуток, оскільки фактично платником
сплачено грошове зобов'язання у
встановлений законом строк, а саме 11
березня 2014 року.

Відповідно до статті 38 Податкового
кодексу України, виконанням
податкового обов'язку визнається
сплата в повному обсязі платником
відповідних сум податкових зобов'язань
у встановлений податковим
законодавством строк.

Отже, враховуючи встановлені обставини
даної справи, суд вважає, що невірне
зазначення платником номера рахунку
бюджету (при цьому з правильним
зазначенням коду платежу) не призвело
до ненадходження відповідної суми
податку до бюджету у визначений
законом строк. Фактично сплата
грошового зобов'язання мала місце у
встановлений податковим
законодавством строк та надійшла на
бюджетний рахунок.

Оскільки, у цьому конкретному випадку
помилкове перерахування ТОВ «Союз 2000»
податку на неналежний рахунок не
вплинуло на виконання обов'язку
платника зі сплати податку, то підстави
застосування до позивача штрафу в
порядку пункту 126.1 статті 126
Податкового кодексу України за
несвоєчасну сплату грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
сумі 135 082,20 грн відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 08.08.2013 у справі №К/9991/38036/12.

Також, на думку Карлівської ОДПІ,
грошове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 216 410,00 грн сплачено ТОВ
«Союз 2000» із затриманням
граничного строку сплати на 7
календарних дні, оскільки така сплата
проведена в рахунок сплати зменшення
суми нарахувань, задекларованих згідно
з уточнюючою податковою декларацією з
податку на прибуток підприємства від
18.02.2014 вх. №8.

Суд не погоджується з правомірністю
нарахування позивачу в даному випадку
штрафу в розмірі 10% від сплаченої суми,
з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, згідно
платіжними дорученнями №200 від 28.03.2013,
№323 від 29.04.2013, №461 від 29.05.2013, №570 від
26.06.2013, №756 від 31.07.2013, №911 від 30.08.2013, №1110
від 01.10.2013, №1218 від 23.10.2013, №1358 від 20.11.2013,
№1441 від 10.12.2013 позивачем самостійно
сплачено кошти в сумі 216 410,00 грн.

Означене не спростовано відповідачем у
ході розгляду справи. Таким чином,
накладення оскаржуваним рішенням
штрафу в цій частині є безпідставним та
необґрунтованим.

Крім того, на думку Карлівської ОДПІ
грошове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 216 410,00 грн погашено ТОВ
«Союз 2000» 18 березня 2014 року шляхом
подання уточненої податкової
декларації (задекларовані суми було
зменшено на 216 410,00 грн), тобто із
порушенням граничного строку сплати (11
березня 2014 року) на 7 календарних днів.

Суд не погоджується з такими
висновками податкового органу, з
огляду на наступне.

Як було зазначено вище, відповідно до
статті 38 Податкового кодексу України,
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Згідно пункту 87.1. статті 87 Податкового
кодексу України, джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів.

Сплата грошових зобов'язань або
погашення податкового боргу платника
податків з відповідного платежу може
бути здійснена також за рахунок
надміру сплачених сум такого платежу
(без заяви платника) або за рахунок
помилково та/або надміру сплачених сум
з інших платежів (на підставі
відповідної заяви платника) до
відповідних бюджетів.

Аналіз вказаної статті дає можливість
дійти висновку, що коригування
платником податків своїх грошових
зобов'язань шляхом подання уточнюючої
декларації, в розумінні Податкового
кодексу України, не є сплатою таких
податкових зобов'язань.

Суд зазначає, що застосування
податковим органом штрафних санкцій,
передбачених пунктом 126.1. статті 126
Податкового кодексу України, можливе
лише у випадку, якщо платник податків
не сплачує узгоджену суму грошового
зобов'язання протягом строків,
визначених цим Кодексом. Судом
встановлено, що в даному випадку cплати
грошового зобов'язання не було, а мав
місце лише факт помилкового внесення
до декларації з податку на прибуток за
2013 рік суми 216 410,00 грн та виправлення
такої помилки шляхом подання
уточнюючої декларації від 18.03.2014.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що
позивачем не порушено термінів сплати
узгодженого грошового зобов'язання,
відтак у податкового органу не було
підстав для застосування до позивача
штрафних санкцій, передбачених пунктом
126.1. статті 126 Податкового кодексу
України та прийняття оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини першої статі 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення та не
надав доказів в спростування
вищевикладеного, на відміну від
позивача, який довів обґрунтованість
вимог, заявлених у позові.

Приймаючи до уваги встановлені в ході
судового розгляду фактичні обставини
справи та враховуючи вищенаведені
норми матеріального права, якими
врегульовано спірні правовідносини,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог, у
зв'язку з чим позов підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Частиною третьою статті 4 Закону
України "Про судовий збір" передбачено,
що під час подання адміністративного
позову майнового характеру
сплачується 10 відсотків розміру ставки
судового збору. Решта суми судового
збору стягується з позивача або
відповідача пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Згідно з пунктом 21 частини першої
статті 5 Закону України "Про судовий
збір" органи доходів і зборів
звільняються від сплати судового
збору.

Отже, з Державного бюджету України на
користь ТОВ "Союз 2000" підлягають
стягненню сплачені позивачем під час
подання адміністративного позову 10
відсотків розміру ставки судового
збору в сумі 270,16 грн.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Союз 2000»
до Карлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Карлівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області від 19 червня 2014 року №.

Стягнути з Державного бюджету України
в особі Карлівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Союз 2000» () витрати по сплаті судового збору
в розмірі 270,16 грн (двісті сімдесят
гривень шістнадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 14
жовтня 2014 року.

Суддя
Р.І.
Молодецький