Справа № 2а-8491/11/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
Справа №
123968/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника позивача Бойковича Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю - фірми «Формула» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 7 вересня 2011
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю - фірми
«Формула» до Галицького відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, третя особа - Управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова про скасування
постанови,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Формула» 27.07.2011 року звернулося в
суд з адміністративним позовом до
Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції, третя
особа - Управління Пенсійного фонду
України у Галицькому районі м. Львова, в
якому просило скасувати постанову
№27570152 від 18.07.2011 року про відкриття
виконавчого провадження про примусове
виконання вимоги управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова про сплату боргу №2618
від 15.10.2007 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 7 вересня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ТОВ «Формула»
оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити. Вимоги за апеляційною
скаргою обґрунтовує тим, що судом
першої інстанції були недостатньо
досліджені докази та обставини справи,
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального права. Зазначає, що
виконавчий документ пред'явлено до
виконання з пропущенням строку,
встановленого ст.22 Закону України «Про
виконавче провадження», що у свою чергу
мало б бути для державного виконавця
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження. Натомість,
всупереч вимог зазначеного Закону
державний виконавець виніс спірну
постанову про відкриття виконавчого
провадження, чим порушив права та
інтереси позивача.

Вказує, що згадана вимога про сплату
боргу як односторонній правочин
набрала законної сили з моменту
підписання, тобто 15.10.2007 року, а та
обставина, що вимога про сплату боргу
була оскаржена у судовому порядку, на
думку позивача, не зупиняє дії такої
вимоги і не впливає на перебіг строків
щодо набрання нею законної сили та
пред'явлення до виконання. Крім того,
звертає увагу на розбіжності у сумі,
зазначеній у вимозі, що надійшла на
адресу позивача, та вимозі, на підставі
якої відкрито виконавче провадження,
що на думку позивача свідчить про
неналежне оформлення виконавчого
документа.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав та просив її задовольнити.

Представники відповідача та третьої
особи в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.196 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу
без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
за наслідками документальної
перевірки ТОВ фірма «Формула» на
предмет повноти нарахування страхових
внесків управління Пенсійного фонду
України у Галицькому районі м. Львова
10.10.2007р. склало акт №298 про виявлені
порушення.

На підставі висновків акта перевірки
управління Пенсійного фонду України у
Галицькому районі м. Львова: 15 жовтня 2007
року виставило ТОВ фірма «Формула»
вимогу про сплату боргу №Ю-2618, згідно з
якої вимагає сплатити недоїмку зі
страхових внесків в сумі 220664,36 грн.
Позивач отримав вказану вимогу 16.10.2007
року, що підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення
(а.с.42); 19 жовтня 2007 року винесло рішення
№1887 про застосування до ТОВ фірма
«Формула» фінансових санкцій в розмірі
227722,91 грн.

Не погодившись з діями та рішеннями
управління Пенсійного фонду України у
Галицькому районі м. Львова, ТОВ фірма
«Формула» у січні 2008 року звернулось до
господарського суду Львівської
області з позовом, в якому просило суд,
зокрема, про визнати нечинним та
скасувати вимогу №Ю-2618 від 15.10.2007 року
про сплату недоїмки в сумі 220664,36 грн.
Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06 червня 2011
року апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова постанову
господарського суду Львівської
області від 22.06.2009 року у справі №33/20-А
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позивачу у задоволенні
вищезгаданого позову відмовлено
повністю (а.с.17-21).

06 липня 2011 року управління Пенсійного
фонду України у Галицькому районі м.
Львова звернулось до Галицького ВДВС
Львівського МУЮ із заявою про
прийняття до примусового виконання
вимоги про сплату боргу №Ю-2618 від 15.10.2007
року про стягнення з ТОВ фірми
«Формула» боргу в сумі 220664,36 грн.
Водночас у заяві зазначено, що станом
на 06.07.2011 року залишок заборгованості
страхувальника згідно вимоги №Ю-2618 від
15.10.2007 року становить 157643,56 грн. До заяви
стягувач долучив виконавчий документ,
а саме - вимогу про сплату боргу №Ю-2618
від 15.10.2007 року, у якій зазначив дату
набрання нею законної сили « 06.06.2011
року», а строк, протягом якого її можна
подати для примусового виконання до
органу державної виконавчої служби
зазначив « 06.06.2012 р.» (а.с.41). На підставі
вищеописаних документів державний
виконавець 18.07.2011 року виніс постанову
ВП №27570152 про відкриття виконавчого
провадження про стягнення з ТОВ фірма
«Формула» на користь управління
Пенсійного фонду України у Галицькому
районі м. Львова заборгованості в сумі
157643,56 грн., надавши боржнику - ТОВ фірмі
«Формула», строк для добровільної
сплати зазначеної недоїмки.

ТОВ фірма «Формула», боржник у
виконавчому провадженні, отримавши
згадану постанову від 18.07.2011 року,
оскаржило її у судовому порядку з тих
підстав, що виконавче провадження
відкрито за виконавчим документом,
строк пред'явлення якого до
примусового виконання завершився
16.10.2008 року, тобто вже після одного року
з дати набрання таким виконавчим
документом законної сили.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції наголосив на тому, що
вимога про сплату боргу №Ю-2618 від 15.10.2007
року цілком відповідає встановленим
ст. 18 Закону України «Про виконавче
провадження» вимогам до виконавчого
документа, позаяк містить усі
необхідні для цього відомості та
реквізити. Строк пред'явлення такого
документа до виконання завершується
06.06.2012 року, тобто через рік після того,
як він набрав чинності. Заява про
відкриття виконавчого провадження
надійшла до органу ДВС 07.07.2011 року, в
межах строку пред'являння виконавчого
документа до виконання, тому державний
виконавець при відкритті виконавчого
провадження діяв на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
вважаючи, що він відповідає нормам
матеріального права та фактичним
обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутись до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб. (ч.1
ст.181 КАС України)

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону державною виконавчою
службою підлягають виконанню, окрім
перелічених там виконавчих документів
також рішення інших органів державної
влади, якщо їх виконання за законом
покладено на державну виконавчу
службу.

З п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про
виконавче провадження» випливає, що
вимога управління Пенсійного фонду про
сплату боргу, як виконавчий документ,
може бути пред'явлена до виконання
протягом року, якщо інше не передбачено
законом.

Згідно ч.1, 2 ст.25 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.
Державний виконавець у 3-денний строк з
дня надходження до нього виконавчого
документа вносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Як зазначено судом першої інстанції
вимогу про сплату боргу від 15.10.2007 року
боржник отримав 16.10.2007 року. Не
погоджуючись з нею, звернувся до суду з
позовом про її скасування. В підсумку,
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 06.06.2011 року
в задоволенні позовних вимог ТОВ фірми
«Формула» відмовлено повністю.

Відповідно до вимог ч.5 ст.254 КАС
України, постанова суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення. Відтак, 06.06.2011
року є датою, починаючи з якої вимога
про сплату боргу №Ю-2618 від 15.10.2007 року є
узгодженою у встановленому Законом
порядку і обов'язковою до виконання.
Оскільки суми недоїмки протягом десяти
днів з часу її узгодження позивач в
повному обсязі не сплатив, орган
пенсійного фонду звернувся із заявою
від 06.07.2011 року до органу державної
виконавчої служби про примусове
стягнення такої недоїмки. Разом з тим,
стягувач зазначив, що у зв'язку з
частковим погашенням боргу
примусовому стягненню підлягає не вся
сума, яка зазначена у вимозі від 15.07.2007
року, а її частина - 157 643,56 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
щодо відмови в задоволенні позову
правомірним.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують і така задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю - фірми
«Формула» залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 7 вересня 2011
року у справі №2а-8491/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 14.10.2014
року.