Справа № 415/3520/14-а
Суддя: Чернобривко Л. Б.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

15.10.2014 року Суддя Лисичанського
міського суду Луганської області
Чернобривко Л.Б., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в м. Лисичанськ Луганської
області про визнання дій незаконними
та зобов'язання до вчинення певних дій,
26.09.2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з зазначеним позовом, в
обґрунтування якого вказав, що він є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інвалідом 1 групи за захворюванням,
пов'язаним з роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС. Йому
відповідачем УПФУ в м.Лисичанську
Луганської області виплачується
пенсія у зв'язку із встановленням
інвалідності. Вважає, що розмір його
державної пенсій повинен бути не
нижчим 10 мінімальних пенсій за віком,
розмір додаткової пенсії - 100%
мінімальної пенсії за віком відповідно
до вимог ст. ст. 50, 54 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Але йому було виплачено
пенсію у значно меншому розмірі.
Позивач вважає дії відповідача щодо
нарахування йому пенсії у заниженому
розмірі, такими що порушують його
конституційні права, просить суд
визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Лисичанськ
Луганської області щодо ненарахування
та невиплати йому пенсії незаконними,
зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату його пенсії з
розрахунку 10 мінімальних пенсій за
віком, встановленої у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 100% мінімальної пенсії,
встановленої у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, починаючи з 01.01.2014 року.
До початку судового
засідання від сторін надійшли заяви
про розгляд справи без їхньої участі,
тому розгляд справи здійснюється у
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.
Від представника відповідача у
судове засідання надійшли письмові
заперечення, в яких від просить
відмовити у задоволені позову
Враховуючи викладене всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню.
ОСОБА_1 є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС, з 02.02.2012 року
безстроково - інвалідом 1-ї групи, має
пільги, встановлені законодавством
України для ветеранів війни - інвалідів
війни /а.с. 4 - копія посвідчення, довідка
МСЕ/. Його захворювання пов'язано з
роботами з ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС (а.с.6 - експертний висновок).
ОСОБА_1 перебуває на обліку в УПФУ в
м.Лисичанську Луганської області.
24.09.2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про надання
пояснень стосовно перерахунку його
Згідно заперечень відповідача, позивач
ОСОБА_1 отримує державну та додаткову
пенсію на підставі постанови КМУ №1210
від 23.11.2011 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 49 Закону України «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», пенсія позивача, як особі,
віднесеної до категорії 2, повинна
складатись з державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка призначається після
виникнення права на державну пенсію.
Згідно зі ст. 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» розмір
пенсії для інвалідів 2 групи,
призначеної у відповідності з цим
Законом повинен бути не нижчим 8
мінімальних пенсій за віком, а згідно
зі ст.50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» таким інвалідам 2 групи
виплачується додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком.
Разом з тим, суд зазначає, що 14 червня 2011
року Верховною Радою України прийнято
Закон України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" № 3491-VI, який набрав
чинності 19 червня 2011 року.
Конституційний суд України рішенням
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 дійшов
висновку, що пункт 4 розділу VII
«;Прикінцеві положення» Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» встановлює механізм реалізації
положень Закону України « Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не суперечить статті 75,
пункту 3 частини 1 статті 85, статті 95
Конституції України.
У відповідності до п.3. Прикінцевих
положеннях ЗаконуУкраїни від 22 грудня
2011 року № 4282-УІ «Про державний бюджет
України на 2012 рік» установити, що у 2012
році норми і положення статей 20, 21, 22, 23,
30, 31, 37, 39, 48. 50, 51, 52 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (796-12)
(Відомості Верховної Ради України, 1992
р., № 13, ст.178 із наступними змінами),
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2012
За прийнятим рішенням Конституційного
Суду України від 25 січня 2012 року №.
З-рп/2012 у справі за конституційним
поданням правління Пенсійного фонду
України щодо офіційного тлумачення
положень статті І, частин першої,
другої, третьої статті 95, частини
другої статті 96, Пунктів 2, 3, 6 статті 116,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України, пункту 2
частини першої етапі 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України, в
аспекті конституційного подання
положення статті 1, частини першої,
третьої статті 95 Конституції України у
системному зв'язку з положеннями
статті З, частини першої статті 17.
частини третьої статті 22, статей 46, 48
Основного Закону України треба
розуміти так, що однією з ознак України
як соціальної держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захист)- за рахунок коштів
Державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист мас відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам: пропорційності і
справедливості. В аспекті
конституційного подання положення
частини другої статті 96. пунктів 2, 3,б
статті 116 Конституції України треба
розуміти так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України. В
аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95
частини другої статті 124 частини першої
статті 129 Конституції України, пункту 5
частини першої статті 4 Бюджетного
кодексу України та пункту 2 частини
першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19
частини першої статті 1 17 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
Також, прийнято Закон України «Про
державний бюджет на 2013 рік»
Прикінцеві положення якого доповнено
пунктом 4 такого змісту:
"4. Установити, що у 2013 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., № 4, ст. 94 із наступними змінами),
статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними
змінами), статті 22 Закону України "Про
міліцію" (Відомості Верховної Ради
УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними
змінами), статті 49 Закону України "Про
прокуратуру" (Відомості Верховної Ради
України, 1991 р., № 53, ст. 793 із наступними
змінами), пунктів "ж" та "ї" частини
першої статті 77 Основ законодавства
України про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19
із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15
та 16 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425
із наступними змінами), статті 9 Закону
України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в Україні"
(Відомості Верховної Ради України, 1994
р., № 4, ст. 18 із наступними змінами),
статті 22 Закону України "Про пожежну
безпеку" (Відомості Верховної Ради
України, 1994 р., № 5, ст. 21 із наступними
змінами), статті 20 Закону України "Про
захист рослин" (Відомості Верховної
Ради України, 1998 р., № 50-51, ст. 310 із
наступними змінами), статті 43 Гірничого
закону України (Відомості Верховної
Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433 із
наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3 та
6-4 Закону України "Про жертви
нацистських переслідувань" (Відомості
Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182
із наступними змінами), статті 3 Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу" (Відомості Верховної Ради
України, 2005 р., № 33, ст. 430 із наступними
змінами) застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.
Таким чином, на підставі прийнятих
рішень Конституційного Суду України №
20-рп/2011 від 26.12.2011 року та від 25.01.2012 року
№ З-рп/2012 виникає юридично
обґрунтоване твердження, що при
вирішенні справ за адміністративними
позовами по соціальним виплатам суди
повинні були застосовувати Закони
України про державний бюджет України
на відповідний рік та постанови
Кабінету Міністрів України, які на час
виникнення спірних правовідносин
встановлювали розміри пенсійних
виплат зазначеним категоріям громадян.
Вищезазначені положення Законів були
об'єктивною підставою для
обґрунтованого застосування у
вказаних роках при обчисленні пенсії
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, постанови
Кабінету Міністрів України №1210 від 23
листопада 2011 року «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», якою
затверджений Порядок обчислення
пенсії особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Закон України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року у
редакції від 16.01.2014 року не містив
жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році
пряме застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема,
статей 51 та 54 вказаного Закону. І лише
ЗУ «Про внесення змін у ЗУ про
державний бюджет України на 2014 рік» від
31.07.2014 року, що набрав чинності 03.08.2014
року передбачив, зокрема у п. 67
прикінцевих положень установити, що
норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31,
37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (Відомості
Верховної Ради України, 1992 р., № 13, ст. 178
із наступними змінами), статей 5 та 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" (Відомості Верховної Ради
України, 2005 р., № 4, ст. 94 із наступними
змінами), Закону України "Про
індексацію грошових доходів населення"
(Відомості Верховної Ради України, 2003
р., № 15, ст. 111 із наступними змінами),
статей 14, 22, 37 та 43 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними
змінами), пункту "ж" частини першої
статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19
із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15
та 16 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425
із наступними змінами), статті 43
Гірничого закону України (Відомості
Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433
із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3
та 6-4 Закону України "Про жертви
нацистських переслідувань" (Відомості
Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182
із наступними змінами) застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України
визначено, що, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
Частиною 1 статті 8 Конституції
передбачено, що в Україні визнається і
дії принцип верховенства права. При
прийнятті нових законів або внесенні
змін до чинних не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод ( ч.3 ст.22 Конституції).
За таких обставин, правовідносини щодо
виплати державної та додаткової пенсії
особам, які постраждали внаслідок
аварії на ЧАЕС, у період з 01.01.2014 року по
02.08.2014 року регулюються Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а тому
застосування до таких правовідносин
підзаконного акту суперечить
Конституції України.
За конституційними нормами, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві з 01 січня 2014
року по 02.08.2014 року застосуванню
підлягає не постанова Кабінету
Міністрів України №1210 від 23 листопада
2011 року, а норми Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».
Виходячи з наведеного, суд вважає
обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1
Крім того, розглядаючи справу по суті,
суд вважає строк звернення до суду
таким, що пропущений позивачем з
поважних причин, у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції на території Луганської
області та неможливості своєчасно
звернутись до суду, отримати юридичну
консультацію та врегулювати спір
Судові витрати по справі віднести за
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», ст.ст. 2, 3, 6-12, 17, 18, 122
ч. 4, 160-163, КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
м.Лисичанську Луганської області
Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Лисичанську
Луганської області щодо ненарахування
та невиплати державної пенсії та
додаткової пенсії за шкоду здоров'ю
ОСОБА_1 в розмірі, меншому, ніж
передбачено ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», у період з
01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року,
Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Лисичанську
Луганської області здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у
розмірі 10 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 100%
мінімальної пенсії за віком, за період
з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року,
виходячи з мінімальної пенсії за віком,
встановленої у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом на
відповідний період, з урахуванням
Судові витрати віднести за рахунок
Постанова може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Лисичанський міський суд
Луганської області шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання копії
постанови апеляційної скарги.

Суддя:
Л.Б.Чернобривко