Справа № 2а-2465/12
Суддя: Довга О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року
Справа №
161984/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Ліщинський
А.М.,

судді Запотічний
І.І.

секретар судового засідання Коцур
В.К.

за участю представників:

від позивача Богович Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
12.06.2012 року у справі № 2а-2465/12 за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області про
визнання дій по невиконанню судових
рішень неправомірними та зобов'язання
до вчинення дій, -

В С Т А Н О В
И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом
до відповідача - управління Пенсійного
фонду України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області, в
якому просила визнати дії відповідача
щодо невиконання судового рішення від
06.05.2011 року неправомірними; визнати
розпорядження № 115057 від 10.01.2012 року
нечинним; зобов'язати УПФУ в м. Калуші
та Калуському районі
Івано-Франківської області проводити
виплату пенсії ОСОБА_2 із 01.01.2012 року
згідно розпорядження № 115057 від 27.05.2011
року; скерувати рішення суду до
негайного виконання та зобов'язати
УПФУ в м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області надати
звіт про виконання рішення суду в
місячний строк; винести окрему ухвалу
та направити у правоохоронні органи
для притягнення посадових осіб УПФУ в
м. Калушіі та Калуському районі за
невиконання рішень суду та
перевищення повноважень.

Постановою Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 12.06.2012
року позов задоволено частково.
Визнано дії по невиконанню постанови
Калуського міськрайонного суду від
06.05.2011 року в частині нарахування та
виплати пенсії ОСОБА_2 на підставі
ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
державну пенсію по інвалідності та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 8 мінімальних
пенсій за віком та 75% мінімальної
пенсії за віком відповідно, з
врахуванням ст. 67 ЗУ «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», неправомірними.
Скасовано розпорядження УПФ у м.
Калуші № 115057 від 10.01.2012 року. В решті
вимог відмовлено.

Не погодившись із такою
постановою суду першої інстанції,
відповідачем подано апеляційну скаргу.
З посиланням на невірне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
просить таку скасувати, та прийняти
нову, якою у задоволені позову
відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване розпорядження прийнято
на підставі та в межах Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік» та Постанови КМ України № 745 «Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» від 06.07.2011 року, яка
набрала чинності 23.07.2011 року.

Представник позивача в судовому
засіданні просить в задоволені
апеляційної скарги відмовити, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання на виклик
суду не з'явилися, що не перешкоджає
розгляду справи в їх відсутності
згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційної інстанції дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції виходив з того, що на
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області покладено
обов'язок виконувати рішення суду. В
частині призначення пенсії ОСОБА_2,
відповідно до розпорядження від 27.05.2011
року, суд першої інстанції вважає, що
відповідачем безпідставно проведено
перерахунок розміру пенсії ОСОБА_2 з
врахуванням виплачених сум починаючи
з 09.10.2010 року. Постанова Калуського
міськрайонного суду є чинною та
обов'язковою до виконання.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
наступного.

Судом встановлено, що постановою
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 06.05.2011
року позов ОСОБА_2 задоволено
частково. Визнано протиправними дії
управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші щодо відмови у здійсненні
перерахунку та виплаті ОСОБА_2 пенсії
відповідно до ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в м. Калуш
провести перерахунок та виплату
ОСОБА_2 призначену пенсію, як інваліду
2 групи згідно ст.ст. 50,54 ЗУ «Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 8-ми мінімальних
пенсій за віком, а також додаткової
пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком
згідно із вимогами ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» з 09.10.2010 року, з
урахуванням проведених виплат.

Зазначена постанова є чинною.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування зазначеного
підвищення до пенсії, як на причину
невиконання покладених на державу
зобов'язань, колегія суддів до уваги не
приймає, оскільки реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Дана правова позиція суду,
узгоджується із практикою
Європейського суду з прав людини, який
у своєму рішенні від 08 листопада 2005
року в справі «Кечко проти України»
зазначив, що держава самостійно
визначає, які надбавки виплачувати
своїм працівникам з бюджету. Держава
може вводити, припиняти або
закінчувати виплату цих надбавок.
Проте, якщо правове положення, що діє,
передбачає виплату певних надбавок, і
дотримані всі вимоги, необхідні для
цього, органи державної влади не можуть
свідомо відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», суди при розгляді справ
застосовують практику Європейського
Суду з прав людини як джерело права.

Як доведено матеріалами справи, на
виконання останови Калуського
міськрайонного суду від 06.05.2011 року
управління Пенсійного фонду України у
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області було
прийнято розпорядження № 115057 від
27.05.2011 року, яким проведено
перерахунок розміру пенсії ОСОБА_2 з
врахуванням виплачених сум починаючи
з 09.10.2010 року.

Оскаржуваним розпорядженням - від
10.01.2012 року управлінням Пенсійного
фонду України у м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області
позивачці здійснено перерахунок
пенсії.

Розпорядження - це документ, який
видається посадо вими особами,
державними органами, установами, під
приємствами в межах їх компетенції й
має обов'язкову юридичну силу щодо
громадян (працівників) та під леглих
установ, яким адресовано
розпорядження.

Розпорядження складають, як правило,
підзаконні акти двох типів: -
загального характеру - тривалої дії
(видають ся Президентом, Кабінетом
Міністрів та іншими

органами виконавчої влади для
виконання указів Президента, законів і
рішень Верховної Ради); - окремого
характеру - стосуються конкретного
вузь кого питання (видаються, як
правило, в установах та на
підприємствах їх керівниками та
заступника ми для вирішення
оперативних завдань).

Розпорядження складаються з таких
реквізитів: повна назва установи; назва
документа; номер; дата видання; місце
видання; назва (про що розпорядження);
текст (констатуюча та розпорядча
частини); додатки (при необхідності);
посада, підпис, ініціали, прізвище
особи, яка під писала розпорядження.

Разом з тим оскаржуване розпорядження
не відповідає вимогам законодавства,
оскільки управлінням Пенсійного
фонду України в м. Калуш та Калуському
районі Івано-Франківської області не
дотримано форми розпорядження та
зазначено вид перерахунку - масовий
(без посиланням на підстави
перерахунку), а фактично розмір
виплат змінено у зв'язку зі змінами у
законодавстві, які набули чинності з
23.07.2011 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов до вірного
висновку про скасування
розпорядження № 1150574 від 10.01.2012 року.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи та фактичні обставини справи,
колегія суддів прийшла до переконання
про те, що доводи апеляційної скарги є
безпідставними та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції зазначає, що судом першої
інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на
повно, об'єктивно і всебічно
з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. 160, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м. Калуші
та Калуському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Калуського міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 12.06.2012
року у справі № 2а-2465/12 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом 20-ти днів з дня
набрання ухвалою законної сили, а у
разі складення ухвали в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Довга О.І.

Судді
Ліщинський А.М.

Запотічний І.І.

Повний текст складено та підписано
09.10.2014р.