Справа № 826/9542/14
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

20 жовтня 2014 року № 826/9542/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,
суддів: Дегтярьової О.В., Кузьменко А.І.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1доДержавної
пенітенціарної служби України
(відповідач-1), Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
(відповідач-2)третя особи без
самостійних вимог на стороні позивача:
ОСОБА_2 (третя особа-1), ОСОБА_3 (третя
особа-2), ОСОБА_4 (третя
особа-3),провизнання протиправними та
незаконними дій, визнання незаконними
висновків, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Державної пенітенціарної служби
України, Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві та
Прокуратури Шевченківського району
міста Києва, в якому просила:

- визнати протиправними дії Державної
пенітенціарної служби України по
розгляду заяви про злочин від 18.03.2014
року в порядку звернення громадян, а
також незаконними дії по встановленню
обставин при розгляді заяви про злочин,
незаконними висновки Державної
пенітенціарної служби України, надані
за результатами розгляду заяви про
злочин;

- визнати протиправними дії Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві по
розгляду заяви про злочин від 18.03.2014
року в порядку звернення громадян, а
також незаконними дії по встановленню
обставин при розгляді заяви про злочин,
незаконними висновки Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві,
надані за результатами розгляду заяви
про злочин;

- визнати протиправними дії
Прокуратури Шевченківського району
міста Києва, які полягають у скеруванні
заяви про злочин від 18.03.2014 року в
Державну пенітенціарну службу України
і в Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві для розгляду заяви про
злочин в порядку звернення громадян,
всупереч тому, що ОСОБА_1 має право на
розгляд і перевірку обставин,
викладених у заяві про злочин, в
порядку визначеному Кримінальним
процесуальним кодексом України.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 29 липня 2014 року
ОСОБА_1 відмовлено у відкритті
провадження в адміністративній справі
за її позовом в частині вимог про
визнання протиправними дій
Прокуратури Шевченківського району
міста Києва.

В частині вимог до Державної
пенітенціарної служби України і
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві ухвалою суду від 29 липня 2014
року, після виправлення позивачем
виявлених судом недоліків доданих до
позовної заяви документів, відкрито
провадження і призначено справу до
розгляду в судовому засіданні.

В обґрунтування своїх вимог до
Державної пенітенціарної служби
України позивач зазначає про те, що
відповідач-1 протиправно розглянув
заяву від 18.03.2014р. про злочин в порядку,
що визначений законодавством про
звернення громадян і надіслав лист
№8/11-2681-14/Ко-1503, яким протиправно
встановлено, що візуально не
підтверджується факт підробки у
Київському слідчому ізоляторі
сторінок Журналу реєстрації вхідних
паспортів і виконавчих листів, а також
про те, що не підтверджується факт
невиконання начальником слідчого
ізолятора ОСОБА_5 не виконання ухвали
Солом'янського районного суду міста
Києва від 23.12.2013р. №2609/28563/12ц. Вказаним
листом, за твердженням позивача,
протиправно встановлено, що у
Київський слідчий ізолятор надійшли на
ім'я ув'язненого ОСОБА_6: 14.08.2012р.
постанова державного виконавця від
31.07.2012р. за вх.№299 про арешт майна;
14.08.2012р. постанова державного виконавця
від 31.07.2012р. за вх.№300 про відкриття
виконавчого провадження; 23.08.2012р.
постанова від 13.08.2012р. про відкриття
виконавчого провадження за вх.№23528.

Свої вимоги до УДВС ГУЮ у м. Києві
позивач обґрунтовує тим, що
відповідач-2 протиправно розглянув
заяву від 18.03.2014р. про злочин в порядку,
визначеному законодавством про
звернення громадян і надіслав лист
№М-1014, яким протиправно встановлено, що
державний виконавець ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві провів
заходи відповідно до вимог ст.ст.75, 89, 90
Закону України «Про виконавче
провадження», тоді як вимоги ст.75
Закону України «Про виконавче
провадження» не виконано та ще й
державним виконавцем вчинено злочини.

В судовому засіданні 18 серпня 2014 року
за результатами розгляду письмової
заяви позивача до участі у справі в
якості третіх осіб без самостійних
вимог на стороні позивача залучено
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Представник позивача і третя особа-2 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала і просила їх
задовольнити з підстав викладених у
позовній заяві.

В призначене на 24 вересня 2014 року
судове засідання належним чином
повідомлені про день, час і місце
здійснення розгляду справи
відповідачі, що є суб'єктами владних
повноважень, явку уповноважених
представників не забезпечили.

При цьому, представником відповідача-1
в судовому засіданні надано для
приєднання до матеріалів справи
письмові заперечення проти заявлених
до Державної пенітенціарної служби
України вимог з наданням письмових
доказів в обґрунтування позиції
відповідача.

Треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_4, належним
чином повідомлені про розгляд справи
(що підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення) в судове засідання не
з'явились, заяв / клопотань до суду не
направляли.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
представників відповідачів та третіх
осіб, а також беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, суд на підставі ч.6 ст.71,
ч.ч.4, 6 ст.128 КАС України перейшов до
розгляду справи у порядку письмового
провадження на підставі наявних у
справі доказів.

Заслухавши пояснення третьої особи і
представника позивача (в одній особі)
ОСОБА_3, розглянувши надані позивачем
документи і матеріали а також
ознайомившись з письмовими
запереченнями відповідача-1 і наданими
ним документами, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду і вирішення справи по суті,
суд встановив наступне.

18 березня 2014 року ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1
і ОСОБА_4 підписано та подано до
Прокуратури Шевченківського району
міста Києва заяву про злочин
(зареєстрована 18.03.2014р. за вх.№1247), в
якій просили внести до Єдиного реєстру
досудових розслідувань дані про факти:
підробки в Київському слідчому
ізоляторі Журналу реєстрації вхідних
паспортів і виконавчих листів;
невиконання начальником Київського
слідчого ізолятора ОСОБА_5 ухвали суду;
знищення (викрадення) державним
виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у
м. Києві Полісмаком О.О. із матеріалів
виконавчого провадження №1920 поштових
повідомлень про вручення при наявності
чеків Укрпошти від 8 і 7 серпня 2012 року,
копії які представлені у суді як чеки,
що стосуються виконавчого провадження
№1940.

Прокуратура Шевченківського району
міста Києва супровідним листом від
20.03.2014 року за №73-521-13 в порядку Закону
України «Про звернення громадян»
направила вказану заяву до Державної
пенітенціарної служби України, на ім'я
начальника управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві Роєнка
Р.В. та в.о. начальника Шевченківського
РУ ГУ МВС України в м. Києві
підполковника міліції ОСОБА_10, та
просила повідомити про результати
розгляду звернення заявника у
встановлений законом строк. Одночасно
Прокуратура Шевченківського району
міста Києва просила адресатів
повідомити прокуратуру району про
результати перевірки та вжиті ними
заходи у вказаний строк з наданням
матеріалів перевірки.

Копія супровідного листа Прокуратури
Шевченківського району міста Києва від
20.03.2014 року за №73-521-13 направлена ОСОБА_3
та іншим заявникам для відома.

З огляду на отримання від прокуратури
району заяви позивача та третіх осіб
для розгляду і надання відповіді у
відповідності до положень Закону
України «Про звернення громадян»,
відповідачі при наданні заявникам
відповіді з урахуванням вказівки
першого заступника прокурора виходили
з положень саме цього Закону.

Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві (відповідач-2) за
результатами розгляду звернення
заявників від 18.03.2014р. направило
відповідь за №М-1014 від 22.04.2014р. в якій
повідомило про вчиненні на виконання
виданих Солом'янського районного суду
міста Києва виконавчих листів №2-23-01/09
від 10.08.2012р. та зазначило, що інші
питання, висвітлені у заяві від 18.03.2014р.
не відносяться до компетенції
Управління.

Державною пенітенціарною службою
України (відповідач-2) з огляду на
обставини, що викладені заявниками
щодо здійснення начальником
Київського слідчого ізолятора ОСОБА_11
у період з 12.11.2013р. по 16.12.2013р. підробки
частини Журналу реєстрації вхідних
паспортів і виконавчих листів, було
проведено перевірку, за результатами
якої 17 квітня 2014 року було складено
Висновок.

У своїй відповіді від 24.04.2014 року за
№8/1-2681-14/Ко-1503 відповідач-1 повідомив
заявників про результати проведеної
перевірки та вказав на не виявлення
фактів в підтвердження викладених
заявниками обставин.

Матеріали перевірки відповідачем-1 у
відповідності до вимог Прокуратури
Шевченківського району міста Києва
направлені до останньої супровідним
листом за №8/1-2682-14/Ко-1503 від 24.04.2014р.

При вирішенні питання щодо наявності
підстав для задоволення вимог позивача
про визнання протиправними дій
відповідачів по розгляду заяви про
злочин від 18.03.2014 року в порядку
звернення громадян суд виходить з
наступного.

Статтею 40 Конституції України
встановлено, що усі мають право
направляти індивідуальні чи
колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, що зобов'язані
розглянути звернення і дати
обґрунтовану відповідь у встановлений
законом строк.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів
регулюються Законом України «Про
звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР,
який забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення.

Статтею 1 Закону України «Про звернення
громадян» гарантовано право громадян
України звернутися до органів
державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Як вже зазначалось судом, Прокуратура
Шевченківського району міста Києва
направила супровідним листом від 20.03.2014
року за №73-521-13 заяву ОСОБА_1 та інших до
Державної пенітенціарної служби
України та Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві для
проведення перевірки та повідомлення
заявників про результати розгляду цієї
заяви в порядку Закону України «Про
звернення громадян».

Положеннями статті 15 Закону України
«Про звернення громадян» встановлено,
що органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Статтею 19 Закону України «Про
звернення громадян» визначено
обов'язки органів державної влади,
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, об'єднань громадян,
засобів масової інформації, їх
керівників та інших посадових осіб
щодо розгляду заяв чи скарг.

Згідно із визначенням, наведеним в
статті 3 Закону України «Про звернення
громадян», скарга - це звернення з
вимогою про поновлення прав і захист
законних інтересів громадян, порушених
діями (бездіяльністю), рішеннями
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, об'єднань громадян,
посадових осіб.

У відповідності до статті 16 Закону
України «Про звернення громадян»
скарга на дії чи рішення органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, об'єднання
громадян, засобів масової інформації,
посадової особи подається у порядку
підлеглості вищому органу або
посадовій особі, що не позбавляє
громадянина права звернутися до суду
відповідно до чинного законодавства, а
в разі відсутності такого органу або
незгоди громадянина з прийнятим за
скаргою рішенням - безпосередньо до
суду.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 та інших
була отримана відповідачами від
прокуратури для надання останніми за
результатами перевірки відповідей в
порядку Закону України «Про звернення
громадян», колегія не вбачає підстав
для задоволення вимог позивача про
визнання протиправними дій
відповідачів по розгляду заяви про
злочин від 18.03.2014 року в порядку
звернення громадян.

Оскільки першим заступником прокурора
Шевченківського району міста Києва
наголошено на необхідності проведення
Державною пенітенціарною службою
України та Управлінням державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
перевірки викладених у заяві ОСОБА_1 та
інших обставин і зобов'язано
повідомити прокуратуру про результати
перевірки та вжиті ними заходи, а також
враховуючи, що обов'язок по належному
розгляду заяв (скарг) покладено на
відповідачів Законом України «Про
звернення громадян», вимоги позивача
про визнання незаконними дій
відповідачів по встановленню певних
обставин при розгляді заяви про злочин
задоволенню не підлягають.

Звертаючись до суду з вимогами про
визнання незаконними надані за
результатами розгляду заяви про злочин
висновки Державної пенітенціарної
служби України, ОСОБА_1 стверджує про
неправомірність висновків
відповідача-1 про те, що візуально не
підтверджується факт підробки у
Київському слідчому ізоляторі
сторінок Журналу реєстрації вхідних
паспортів і виконавчих листів, а також
про те, що не підтверджується факт
невиконання начальником слідчого
ізолятора ОСОБА_5 не виконання ухвали
Солом'янського районного суду міста
Києва від 23.12.2013р. №2609/28563/12ц. Вказаним
листом, за твердженням позивача
відповідачем-1 також протиправно
встановлено, що у Київський слідчий
ізолятор надійшли на ім'я ув'язненого
ОСОБА_6: 14.08.2012р. постанова державного
виконавця від 31.07.2012р. за вх.№299 про
арешт майна; 14.08.2012р. постанова
державного виконавця від 31.07.2012р. за
вх.№300 про відкриття виконавчого
провадження; 23.08.2012р. постанова від
13.08.2012р. про відкриття виконавчого
провадження за вх.№23528.

Водночас, жодних належних і допустимих
доказів на спростування встановлених
відповідачем-1 фактів, виявлених під
час перевірки викладених заявниками
обставин, позивачем не надано.

Натомість, як вбачається з матеріалів
справи, на вимогу прокуратури
Державною пенітенціарною службою
України було здійснено виїзд до
Київського слідчого ізолятора, опитано
працівників установи та відібрано
письмові пояснення уповноважених осіб
щодо обставин, які підлягали перевірці,
а також досліджено матеріальні об'єкти.
І саме на підставі встановлених
обставин відповідач-1 прийшов до тих
висновків, які виклав у своїй відповіді
заявникам.

Одночасно суд вважає за доцільне
зазначити, що до компетенції
адміністративного суду в силу положень
Кодексу адміністративного судочинства
України не віднесено встановлення
факту вчинення кримінального
правопорушення. Органи, уповноважені
на досудове розслідування
кримінальних правопорушень (злочинів)
визначені у статті 216 Кримінального
процесуального кодексу Україну.

З огляду на зазначене, вимоги ОСОБА_1
щодо визнання незаконними наданих за
результатами розгляду заяви про злочин
висновків Державної пенітенціарної
служби України визнаються судом
недоведеними. Відтак, правові підстави
для задоволення позову в цій частині
відсутні.

З цих же підстав колегія вважає за
необхідне відмовити у задоволенні
вимог позивача про визнання
незаконними висновків Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві.

Такі вимоги ОСОБА_1 ґрунтує на
твердженні про невідповідність
висновків УДВС ГУЮ у м. Києві про
виконання державним виконавцем ВДВС
Шевченківського РУЮ у м. Києві заходів
відповідно до вимог ст.ст.75, 89, 90 Закону
України «Про виконавче провадження»,
що, на переконання позивача, не
відповідає дійсності.

При цьому, переконливих доводів в
обґрунтування своїх тверджень з
наданням доказів на їх підтвердження
позивач суду не надав.

Крім того, позивач стверджує про
вчинення державним виконавцем злочину.
Однак, УДВС ГУЮ у м. Києві не наділено
повноваженнями на встановлення факту
кримінального порушення в діях,
рішеннях чи бездіяльності посадових
осіб державної виконавчої служби.

Оскільки під час розгляду справи судом
не встановлено фактів, які б
підтверджували порушення
відповідачами вимог законодавства при
розгляді отриманої від прокурори заяви
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 і ОСОБА_4 та при
наданні відповідачами відповідей,
підстави для задоволення позову
відсутні.

Враховуючи викладене і керуючись
ст.ст.69-71, 94, ч.6 ст.128, 158-163, 167, 183-3, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної
служби України, Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві, треті
особи без самостійних вимог на стороні
позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання протиправними та незаконними
дій, визнання незаконними висновків -
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у
порядку, встановленому в ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду в
порядку та строки, визначені ст.ст.185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Н.А. Добрівська

Судді:
О.В. Дегтярьова

А.І. Кузьменко