Справа № 821/3688/13-а
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/3688/13-а

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції:
Пекний А.С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: судді доповідача -
головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги
Державного інспектора сільського
господарства в Херсонській області
Юріна Юрія Володимировича та Державної
інспекції сільського господарства в
Херсонській області на постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року у справі за адміністративним
позовом Комунального підприємства
"Генічеський міський пляж" до
Державного інспектора сільського
господарства в Херсонській області
Юріна Юрія Володимировича та Державної
інспекції сільського господарства в
Херсонській області про визнання
протиправними дій та скасування
припису,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року КП "Генічеський
міський пляж" звернулось з
адміністративним позовом, в якому
просило визнати незаконними дії
Державного інспектора сільського
господарства в Херсонській області
Юріна Юрія Володимировича щодо
складання акту перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від
17.06.2013р., акту обстеження земельної
ділянки від 17.06.2013р. та припису про
усунення порушень №000133 від 17.06.2013р., а
також скасувати припис №000133 від
17.06.2013р. про усунення порушень шляхом
звільнення від тимчасових споруд для
здійснення підприємницької діяльності
самовільно зайнятої земельної ділянки
в м. Генічеськ по вул. Свердлова, 40 та
поза його межами на землях загального
користування по вул. Махарадзе від
будинку №10 до перехрестя з вул. Кірова
на загальною площею 0,3226 га.

В обґрунтування позовних вимог
зазначалось, що перевірка проведена з
порушенням встановленої
законодавством процедури (позивача не
повідомлено завчасно про її
проведення, Державний інспектор
сільського господарства в Херсонській
області Юріна Ю.В. не здійснив усіх
необхідних дій для встановлення
дійсних обставин вчиненого
правопорушення), крім того, позивач не
вчиняв порушення земельного
законодавства, яке йому ставлять у
провину, оскільки тимчасові споруди
для здійснення підприємницької
діяльності не належать КП «Генічеський
міський пляж».

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року адміністративний позов було
задоволено частково.

Скасовано припис Державної інспекції
сільського господарства в Херсонській
області від 17 червня 2013 року №000133.

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
суду Державний інспектор сільського
господарства в Херсонській області
Юрін Юрій Володимирович та Державна
інспекція сільського господарства в
Херсонській області подали апеляційні
скарги.

В апеляційних скаргах зазначено, що
рішення судом першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального права, у зв'язку з чим
просять його скасувати та ухвалити
нову постанову, якою у задоволенні
адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційних скарг, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційних скарг, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для їх
задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням виконавчого комітету
Генічеської міської ради від 21.05.2012р.
№187 затверджено схему благоустрою на
об'єкті «Генічеський міський пляж» по
вул. Свердлова, 40 у м. Генічеську.

Рішенням Генічеської міської ради від
29.04.2013р. №651 передано на баланс КП
«Генічеський міський пляж» об'єкт
благоустрою - Генічеський міський пляж
відповідно до схеми благоустрою цього
об'єкту, затвердженої рішенням
виконкому Генічеської міської ради від
21.05.2012р. №187.

На підставі вимоги прокуратури
Генічеського району про виділення
спеціаліста від 07.05.2013р. №111/771вих13
Державною інспекцією сільського
господарства в Херсонській області
прийнято наказ від 15.05.2013р. №166 та
видано направлення від 15.05.2013р. № 133 про
проведення позапланової перевірки
додержання вимог земельного
законодавства щодо використання КП
«Генічеський міський пляж» земельної
ділянки за адресою: Генічеський район,
м. Генічеськ, вул. Свердлова, 40.
Проведення перевірки доручено
державному інспектору сільського
господарства в Херсонській області
Юріну Ю.В. При цьому у наказі не
визначено терміну проведення
перевірки.

Керуючись вказаними документами,
Державним інспектором сільського
господарства в Херсонській області
Юріним Ю.В. у період з 11 по 17 червня 2013р.
проведено позапланову перевірку
додержання вимог земельного
законодавства щодо використання КП
«Генічеський міський пляж» земельної
ділянки за адресою: Генічеський район,
м. Генічеськ, вул. Свердлова, 40, за
наслідками якої ним складено акти від
17.06.2013р. перевірки дотримання вимог
земельного законодавства та
обстеження земельної ділянки.

Виходячи зі змісту вказаних актів,
Державним інспектором сільського
господарства в Херсонській області
Юріним Ю.В. встановлено порушення
позивачем вимог земельного
законодавства, а саме самовільне
зайняття земельної ділянки
Генічеського міського пляжу, окрім
того, на частині цієї земельної ділянки
площею 0,3226 га позивачем ведеться
діяльність з метою отримання
комерційної вигоди шляхом створення
умов для встановлення малих
архітектурних форм - тимчасових споруд
для здійснення підприємницької
діяльності.

За наслідками перевірки Державною
інспекцією сільського господарства в
Херсонській області прийнято припис
№000133 від 17.06.2013р. про усунення КП
«Генічеський міський пляж» у строк до
08.07.2013р. порушень земельного
законодавства шляхом звільнення
земель від тимчасових споруд для
здійснення підприємницької
діяльності.

Відповідно до цього припису порушення
полягало у тому, що КП «Генічеський
міський пляж» самовільно зайняло землі
житлової та громадської забудови у
водоохоронній зоні Азовського моря, на
якій діє встановлене законодавством
обмеження. На території дитячого пляжу
в м. Генічеськ по вул. Свердлова, 40 та
поза його межами на землях загального
користування по вул. Махарадзе від
будинку №10 до перехрестя з вул. Кірова
на загальній площі 0,3226 га розташовані
малі архітектурні форми (тимчасові
споруди), які знаходяться на балансі КП
«Генічеський міський пляж» відповідно
до рішення Генічеської міської ради
від 29.04.2013р. №651, без наявності рішення
органу місцевого самоврядування про
передачу земельної ділянки у власність
або користування.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
висновки Державного інспектора
сільського господарства в Херсонській
області Юріна Ю.В. про самовільне
зайняття позивачем земельної ділянки,
тобто фактичне її використання за
відсутності відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки у власність або
надання у користування (оренду) є
помилковими.

Колегія суддів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України, Земельного кодексу
України, Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель», Порядку планування та
здійснення контрольних заходів з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства,
затвердженим наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 25.02.2013 р. № 132 (далі - Порядок
№ 132), Порядку оформлення, вручення
(надсилання) приписів у разі виявлення
порушень земельного законодавства,
затвердженим наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 19.02.2013 р. № 104 (далі - Порядок
№ 104).

На підставі ст.125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

За правилами ст.ст. 92, 116, 122, 123, 126
Земельного кодексу України передача
земельної ділянки у користування
відбувається за рішенням органу
місцевого самоврядування або органу
виконавчої влади.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» самовільне зайняття
земельної ділянки - це будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, в контексті зазначеної
норми, самовільним є зайняття
земельної ділянки у випадку фактичного
використання земельної ділянки без
відповідного рішення власника такої
ділянки про передачу її у власність або
користування, або за відсутності
правочину щодо такої земельної
ділянки.

Приписами п.5.7 Порядку планування та
здійснення контрольних заходів з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 25.02.2013 р. № 132, передбачено,
що планові та позапланові заходи щодо
перевірки стану фактичного
використання та охорони земель
проводяться в обов'язковому порядку на
території земельних ділянок, що
використовуються суб'єктами
господарювання.

Відповідно до п. 5.8 Порядку № 132
визначено, що у разі виявлення
порушення вимог земельного
законодавства державні інспектори:
з'ясовують обставини та суть вчиненого
порушення земельного законодавства,
установлюють особу, яка його вчинила,
чи особу, внаслідок бездіяльності якої
порушено вимоги земельного
законодавства; установлюють, чи є в
діях осіб, які вчинили правопорушення,
чи осіб, внаслідок бездіяльності яких
порушено вимоги земельного
законодавства, ознаки
адміністративного чи кримінального
правопорушення; встановлюють шляхом
обстеження земельних ділянок, чи
завдана суб'єктом господарювання або
третіми особами шкода земельним
ресурсам унаслідок здійснення ними
господарської чи іншої діяльності.

За змістом п.6.1 Порядку № 132 у разі
необхідності в акті перевірки
наводиться план-схема місця
розташування земельної ділянки
(схематичний абрис чи викопіювання з
картографічних матеріалів планів
земельної ділянки з прив'язкою до
місцевості та зазначенням суміжних
землекористувачів). На плані-схемі
вказується загальна площа земельної
ділянки та площа, на якій виявлено
порушення (забруднення, самовільне
зайняття, нецільове використання
земельної ділянки тощо).

Як вбачається з матеріалів справи,
оскаржений припис від 17.06.2013р. №000133
прийнятий на підставі акту перевірки
від 17.06.2013р. та акту обстеження
земельної ділянки від 17.06.2013р.

Обидва акти містять опис виявленого
порушення, яким, на думку Державного
інспектора сільського господарства в
Херсонській області Юріна Ю.В., є
розпорядження та ведення
господарської діяльності на земельній
ділянці площею 4,6219 га по вул. Свердлова,
40 у м. Генічеську, окрім того, на частині
цієї земельної ділянки площею 0,3226 га
позивачем ведеться діяльність з метою
отримання комерційної вигоди шляхом
створення умов для встановлення малих
архітектурних форм - тимчасових споруд
для здійснення підприємницької
діяльності без наявності рішень
Генічеської міської ради щодо
затвердження проекту відведення та без
передачі вказаної земельної ділянки у
користування саме КП «Генічеський
міський пляж».

Слід зазначити, що висновки Державного
інспектора сільського господарства в
Херсонській області Юріна Ю.В. про
самовільне зайняття позивачем
земельної ділянки, тобто фактичне її
використання за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність або надання у
користування (оренду) - є помилковими.

В ході судового розгляду встановлено,
що на баланс позивача передано об'єкт
благоустрою - Генічеський міський пляж.

За змістом ст.ст. 1, 12, Закону України
«Про благоустрій населених пунктів»,
благоустрій населених пунктів - це
комплекс робіт з інженерного захисту,
розчищення, осушення та озеленення
території, а також
соціально-економічних,
організаційно-правових та екологічних
заходів з покращання мікроклімату,
санітарного очищення, зниження рівня
шуму та інше, що здійснюються на
території населеного пункту з метою її
раціонального використання, належного
утримання та охорони, створення умов
щодо захисту і відновлення
сприятливого для життєдіяльності
людини довкілля.

Територія - сукупність земельних
ділянок, які використовуються для
розміщення об'єктів благоустрою
населених пунктів: парків, скверів,
бульварів, вулиць, провулків, узвозів,
проїздів, шляхів, площ, майданів,
набережних, прибудинкових територій,
пляжів, кладовищ, рекреаційних,
оздоровчих, навчальних, спортивних,
історико-культурних об'єктів, об'єктів
промисловості, комунально-складських
та інших об'єктів у межах населеного
пункту.

Утримання в належному стані території -
використання її за призначенням
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, правил благоустрою
території населеного пункту, а також
санітарне очищення території, її
озеленення, збереження та відновлення
об'єктів благоустрою; заходи з
благоустрою населених пунктів - роботи
щодо відновлення, належного утримання
та раціонального використання
територій, охорони та організації
упорядкування об'єктів благоустрою з
урахуванням особливостей їх
використання.

Суб'єктами у сфері благоустрою
населених пунктів є органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації, органи
самоорганізації населення, громадяни.

Об'єкти та елементи благоустрою
перелічені у ст.ст. 13, 21 Закону України
«Про благоустрій населених пунктів»,
до об'єктів благоустрою, зокрема,
віднесено пляжі.

Елементами благоустрою є: покриття
площ, вулиць, доріг, проїздів, алей,
бульварів, тротуарів, пішохідних зон і
доріжок відповідно до діючих норм і
стандартів; зелені насадження (у тому
числі снігозахисні та протиерозійні)
уздовж вулиць і доріг, в парках,
скверах, на алеях, бульварах, в садах,
інших об'єктах благоустрою загального
користування, санітарно-захисних
зонах, на прибудинкових територіях;
будівлі та споруди системи збирання і
вивезення відходів; засоби та
обладнання зовнішнього освітлення та
зовнішньої реклами; технічні засоби
регулювання дорожнього руху; будівлі
та споруди системи інженерного захисту
території; комплекси та об'єкти
монументального мистецтва,
декоративні фонтани і басейни, штучні
паркові водоспади; обладнання
(елементи) дитячих, спортивних та інших
майданчиків; малі архітектурні форми;
інші елементи благоустрою, визначені
нормативно-правовими актами.

На підставі ст.ст. 14, 15 Закону України
«Про благоустрій населених пунктів»,
об'єкти благоустрою використовуються
відповідно до їх функціонального
призначення для забезпечення
сприятливих умов життєдіяльності
людини на засадах їх раціонального
використання та охорони з урахуванням
вимог правил благоустрою території
населених пунктів, інших вимог,
передбачених законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування можуть
утворювати підприємства для утримання
об'єктів благоустрою державної та
комунальної власності. У разі
відсутності таких підприємств органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах своїх
повноважень визначають на конкурсних
засадах відповідно до закону
балансоутримувачів таких об'єктів.

Балансоутримувача, що здійснюватиме
утримання і ремонт об'єкта благоустрою,
який перебуває у приватній власності,
визначає власник такого об'єкта
благоустрою.

Власник тимчасової споруди
торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення, розташованої на території
об'єкта благоустрою державної та
комунальної власності, зобов'язаний
забезпечити належне утримання
прилеглої до тимчасової споруди
території або може брати пайову участь
в утриманні цього об'єкта благоустрою
на умовах договору, укладеного із
підприємством або балансоутримувачем.

Типовий договір щодо пайової участі в
утриманні об'єкта благоустрою
затверджується центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
житлово-комунального господарства.

Обмеження при використанні об'єктів
благоустрою, права та обов'язки
громадян, підприємств, установ та
організацій у сфері благоустрою
населених пунктів визначені ст.ст. 16-18
Закону України «Про благоустрій
населених пунктів».

За правилами ст. 34 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів»
передбачається, що відповідними
органами місцевого самоврядування
розробляються і затверджуються
Правила благоустрою території
населеного пункту - як
нормативно-правовий акт, яким
установлюються вимоги щодо
благоустрою території населеного
пункту. У разі якщо відповідною
сільською, селищною, міською радою не
прийнято рішення про затвердження
Правил, застосовуються Типові правила,
які розробляються та затверджуються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері житлово-комунального
господарства. Правила не можуть
передбачати обов'язок фізичних і
юридичних осіб щодо отримання
будь-яких дозволів, погоджень або інших
документів дозвільного характеру, а
також повноважень органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб,
підприємств, установ, організацій,
утворених такими органами, видавати
зазначені документи.

У відповідності до ст. 35 Закону України
«Про благоустрій населених пунктів»
технічна документація з питань
благоустрою територій населених
пунктів (проекти, схеми, карти, атласи
тощо) розробляється з метою здійснення
комплексу заходів з благоустрою
територій, окремих об'єктів
благоустрою, їх частин і може бути
включена до правил благоустрою
території відповідного населеного
пункту. Технічна документація з питань
благоустрою населених пунктів
погоджується в установленому порядку
та затверджується її замовником.

Згідно ст. 4 Закону України «Про
благоустрій населених пунктів»
законодавство з питань благоустрою
населених пунктів складається з цього
Закону, інших законів та
нормативно-правових актів, що
регулюють відносини у цій сфері.

Таким чином на підставі наведених
правових норм суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позивач є балансоутримувачем об'єкту
благоустрою - Генічеського міського
пляжу; вжиття ним передбачених Законом
України «Про благоустрій населених
пунктів» заходів щодо утримання в
належному стані цього об'єкту не є
фактичним використанням земельної
ділянки, на якій він розташований.

Зі змісту рішення виконавчого комітету
Генічеської міської ради від 21.05.2012р.
№187 та затвердженої ним схеми
благоустрою на об'єкті «Генічеський
міський пляж» по вул. Свердлова, 40 у м.
Генічеську вбачається, що до складу
елементів об'єкту благоустрою не
входять саме тимчасові споруди для
здійснення підприємницької
діяльності.

Даних про те, хто є власником
тимчасових споруд і ким саме вони
встановлені, Державним інспектором
сільського господарства в Херсонській
області Юріним Ю.В. в ході перевірки не
здобуто. Висновки інспектора про
належність цих споруд позивачу та про
створення КП «Генічеський міський
пляж» умов для їх встановлення
ґрунтуються на поясненнях окремих
фізичних осіб-підприємців, що ведуть
господарську діяльність на території
об'єкту благоустрою.

Жодних належних і допустимих доказів
того, що КП «Генічеський міський пляж»
є власником тимчасових споруд,
розташованих на об'єкті благоустрою -
Генічеському міському пляжі, а також
того, що саме воно їх розміщувало
(встановило), відповідачами до суду не
надано.

Водночас, в ході судового розгляду
досліджено рішення виконавчого
комітету Генічеської міської ради від
06.06.2013р. №136, яким у п.п. 1 - 10, 12 - 26 (мовою
оригіналу) «взято до відома можливі
місця розташування тимчасових споруд»
фізичних осіб-підприємців та юридичних
осіб на території об'єкту благоустрою
Генічеський міський пляж. При цьому
позивача зобов'язано укласти з цими
особами договори пайової участі в
утриманні об'єктів благоустрою, що
передбачено вимогами Закону України
«Про благоустрій населених пунктів».

Варто зауважити, що зміст вказаного
рішення виконавчого органу місцевого
самоврядування спростовує певною
мірою (у сукупності з іншими
обставинами справи) доводи
відповідачів про належність
тимчасових споруд позивачу.

Крім того, питання щодо розміщення
тимчасових споруд вичерпно
врегульовано спеціальним
законодавством, яким є ст. 28 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» від 17.02.2011р.
№ 3038-VI та Наказ Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України від 21.10.2011р. №244 «Про
затвердження Порядку розміщення
тимчасових споруд для провадження
підприємницької діяльності», який
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 22 листопада 2011 р. за №1330/20068.

Зазначеними нормативно-правовими
актами визначені поняття тимчасової
споруди та єдиний документ, який
дозволяє розмістити тимчасову споруду
- це паспорт прив'язки тимчасової
споруди, який видається на безоплатній
основі відповідним органом з питань
містобудування та архітектури
виконавчого органу сільської,
селищної, міської ради, районної
державної адміністрації.

В ході судового розгляду не було
здобуто доказів розміщення на час
проведення Державним інспектором
сільського господарства в Херсонській
області Юріним Ю.В. перевірки на
території Генічеського міського пляжу
як об'єкту благоустрою тимчасових
споруд на підставі паспортів прив'язки.

Водночас, Генічеською міською радою
надано паспорти прив'язки тимчасових
пересувних споруд для провадження
підприємницької діяльності
(продовольча група товарів) по вул.
Свердлова, 40 у м. Генічеську, виданих
позивачу у липні 2013р.

До того ж, погодження виконавчим
комітетом Генічеської міської ради
місць розташування тимчасових споруд
фізичним та юридичним особам не
доводить факт належності саме позивачу
тимчасових споруд, які були наявні на
час проведення перевірки, а свідчить
лише про набуття позивачем з часу
видачі відповідних паспортів прив'язки
права на встановлення власних
тимчасових споруд на території об'єкту
благоустрою.

Отже, Державним інспектором сільського
господарства в Херсонській області
Юріним Ю.В. у порушення п. 5.8 Порядку № 132
не встановлено конкретну особу, яка
встановила тимчасові споруди, що
трактується відповідачами як
самовільне зайняття земельної ділянки,
а тому у нього не було правових підстав
для висновку про самовільне зайняття
саме позивачем земельної ділянки під
тимчасовими спорудами для провадження
підприємницької діяльності.

До того ж, факт вчинення цих дій не
підтверджений відповідачами належними
і допустимими доказами, які вони, до
речі, були зобов'язані отримати під час
проведення позапланової перевірки,
оскільки саме на обставинах, що повинні
були підтверджуватись відповідними
доказами, ґрунтується оскаржений
припис.

Стосовно позовних вимог про визнання
протиправними дій Державного
інспектора сільського господарства в
Херсонській області Юріна Ю.В. щодо
складання актів перевірки та
обстеження земельної ділянки, а також
оскаржуваного припису, слід зазначити
таке.

Згідно Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» визначено правові, економічні
та соціальні основи організації
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель і
спрямований на забезпечення
раціонального використання і
відтворення природних ресурсів та
охорону довкілля.

У відповідності до ст. 10 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»
визначено повноваження державних
інспекторів у сфері державного
контролю за використанням та охороною
земель та дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель, а саме державні інспектори у
сфері державного контролю за
використанням та охороною земель і
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель мають право:

- безперешкодно обстежувати в
установленому законодавством порядку
земельні ділянки, що перебувають у
власності та користуванні юридичних і
фізичних осіб, перевіряти документи
щодо використання та охорони земель;

- давати обов'язкові для виконання
вказівки (приписи) з питань
використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства
України про охорону земель відповідно
до їх повноважень, а також про
зобов'язання приведення земельної
ділянки у попередній стан у випадках,
установлених законом, за рахунок особи,
яка вчинила відповідне правопорушення,
з відшкодуванням завданих власнику
земельної ділянки збитків

- складати акти перевірок чи протоколи
про адміністративні правопорушення у
сфері використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства про
охорону земель та розглядати
відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а
також подавати в установленому
законодавством України порядку до
відповідних органів матеріали
перевірок щодо притягнення винних осіб
до відповідальності.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що зазначеним законом
відповідачам надано право на складання
акту перевірки дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства; акту обстеження
земельної ділянки та приписів про
усунення порушень.

Вчинення дій суб'єктом владних
повноважень є способом реалізації
наданої останньому компетенції та
являє собою процес реалізації наданих
законом функцій суб'єкту владних
повноважень.

Самі по собі дії не тягнуть за собою
будь-яких правових наслідків для особи.

Правові наслідки для позивача несуть
акти індивідуальної дії - в даному
випадку приписи про усунення порушень
земельного законодавства. Саме вони
мають вплив на його права та інтереси.
Виходячи із завдань Кодексу
адміністративного судочинства
України, судовий захист права може бути
здійснений лише за умови наявності
порушення для фізичної чи юридичної
особи прав або інтересів.

З огляду на вказане, вимоги позивача в
цій частині не підлягають задоволенню
через відсутність порушення його прав
діями Державного інспектора
сільського господарства в Херсонській
області Юріна Ю.В., а обраний позивачем
спосіб захисту в цій частині не
відповідає об'єкту порушеного права і є
надлишковим.

Відповідно до ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач
частково довів суду ті обставини, на
які він посилався в обґрунтування
заявлених вимог, а відповідач не надав
суду належні докази на підтвердження
своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та
рішень органів владних повноважень,
суд керується критеріями, закріпленими
у ст.2 КАС України, які певною мірою
відображають принципи
адміністративної процедури,
встановлюючи при цьому чи прийняті
(вчинені) ним рішення (дії): на підставі,
у межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноваження
з метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Доводи апеляційних скарг ґрунтуються
на суб'єктивній оцінці фактичних
обставин справи та доказів, а також на
невірному тлумаченні норм
матеріального права. Зазначені доводи
не містять посилань на конкретні
обставини чи факти або на нові докази,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в
ході судового розгляду обставин, суд
першої інстанції правильно дійшов
висновку, що позовні вимоги
Комунального підприємства
"Генічеський міський пляж" є частково
обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
скаргах доводи правильність висновків
суду не спростовують. За таких
обставин, апеляційні скарги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Державного
інспектора сільського господарства в
Херсонській області Юріна Юрія
Володимировича та Державної інспекції
сільського господарства в Херсонській
області залишити без задоволення, а
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 29 листопада
2013 року у справі № 821/3688/13-а - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.І. Шляхтицький

Суддя:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян