Справа № 810/546/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/7491/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу Заступника прокурора
Київської області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2013 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року

у справі №810/546/13-а

за позовом Заступника прокурора
Київської області в інтересах держави

до Коцюбинської селищної ради
Київської області,

третя особа Житлово-будівельний
кооператив "Біличанка",

про визнання протиправним та
скасування рішення,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2013 року Заступник прокурора
Київської області в інтересах держави
звернувся до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Коцюбинської селищної ради Київської
області, яким просив визнати
протиправним та скасувати рішення 45
сесії 5 скликання Коцюбинської
селищної ради «Про надання дозволу
житлово-будівельному кооперативу
«Біличанка» на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, площею 109,00 га для будівництва
і обслуговування житлових будинків,
господарських будівель та споруд
членів кооперативу» від 11.10.2010 року №181.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2013 року у справі №810/546/13-а, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року, в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
окружний та апеляційний
адміністративні суди виходили з
недоведеності прокурором своїх вимог,
оскільки оскаржене рішення прийняте
Коцюбинською селищною радою Київської
області на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та Законами України.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, Заступник
прокурора Київської області звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права, просить скасувати
вказані вище судові рішення та
ухвалити нове, яким позов прокуратури
задовольнити.

Коцюбинська селищна рада Київської
області подала до Вищого
адміністративного суду України
заперечення на касаційну скаргу, в
якому наголошувала на відповідність
судових рішень обставинам справи та
вимогам законодавства України.
Відповідач просив залишити касаційну
скаргу без задоволення, судові рішення
- без змін.

Враховуючи неприбуття в судове
засідання сторін, належних чином
повідомлених про дату, час і місце
касаційного розгляду, справу
розглянуто в порядку письмового
провадження, що передбачено пунктом 2
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, наданої ними
правової оцінки обставин у справі,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням Коцюбинської
селищної ради Київської області від
11.10.2010 року № 181 «Про надання дозволу
житлово-будівельному кооперативу
«Біличанка» на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлових дудників,
господарських будівель і споруд членів
кооперативу», згідно ст.ст. 12, 41, 116
Земельного кодексу України, надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою, щодо відведення у
власність земельної ділянки площею 109,0
га, за рахунок земель запасу житлової
та громадської забудови селища
Коцюбинське, для будівництва і
обслуговування будинків,
господарських будівель і споруд членів
кооперативу відповідно до графічних
матеріалів бажаного місця
розташування земельної ділянки
обмеженою: з півдня - бульваром
І.Садовського, з півночі - смугою
існуючої автодороги, із заходу - вул.
Петропавлівською, зі сходу - кільцевою
дорогою.

Також наведеним рішенням зобов'язано
житлово-будівельний кооператив
«Біличанка» у встановленому законом
порядку розробити містобудівну
документацію для обґрунтування
розміру земельної ділянки.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
виходить з наступного.

Відповідно до статті 12 Земельного
кодексу України до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить, зокрема,
розпорядження землями територіальних
громад.

За нормою статті 174 Земельного кодексу
України рішення про встановлення і
зміну меж сіл, селищ приймаються
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською чи
Севастопольською міською радами за
поданням районних та відповідних
сільських, селищних рад.

Статтею 176 Земельного кодексу України
визначено, що межі
адміністративно-територіальних
утворень посвідчуються державним
актом України.

Відповідно до пункту 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Отже, за змістом зазначених норм права
(у редакціях, які були чинними на час
виникнення спірних відносин) сільські,
селищні та міські ради мають право
розпоряджатися землями територіальних
громад виключно в межах населених
пунктів, до яких належать землі, межі
яких встановлено та посвідчено
державними актами України.

З матеріалів справи вбачається, що смт.
Коцюбинське створено відповідно до
Указу Президії Верховної Ради УРСР від
11 лютого 1941 року, яким населений пункт
Берковець Київського району Київської
області віднесено до категорії селищ
міського типу, виключено зі складу
Білицької селищної ради та
перейменовано в селище імені
Коцюбинського, до складу якого
включено залізничну станцію Біличі.
Проте цим Указом межі зазначеного
селища визначені не були.

В подальшому Указом Президії Верховної
Ради УРСР від 30 грудня 1962 року «Про
віднесення в підпорядкування обласних
(промислових) Рад депутатів трудящих
міських поселень Української РСР» смт.
Коцюбинське підпорядковано Ірпінській
міській раді і разом із нею було
виключено зі складу
Києво-Святошинського району Київської
області та підпорядковано
безпосередньо Київській обласній раді.
При цьому питання щодо визначення меж
смт. Коцюбинське цим актом також не
вирішувалося.

З моменту утворення смт. Коцюбинське та
до часу прийняття Радою Рішення межі
зазначеного
адміністративно-територіального
утворення встановлено не було. На
підставі наведеного судова колегія
приходить до висновку, що прийняття
Радою Рішення за відсутності
встановлених меж населеного пункту
суперечить положенням пункту 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України.

Зазначена правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
17.06.2014 року №21-195а14.

Відповідно до частини 1 статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Судами попередніх інстанцій
наголошено, що постановою Ірпінського
міського суду від 28.02.2013 року, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23.07.2013 року, по справі №367/1485/13-а за
позовом заступника прокурора
Київської області в інтересах держави
в особі виконавчого комітету
Ірпінської міської ради Київської
області до житлово-будівельного
кооперативу «Біличанка», визнано
недійсною державну реєстрацію
житлово-будівельного кооперативу
«Біличанка» через допущені порушення,
які не можна усунути, та припинено
юридичну особу житлово-будівельного
кооперативу «Біличанка». Однак, суди не
врахували цю обставину, оскільки
вказаним рішенням не були скасовані
відомості про створення ЖБК
«Біличанка» в Єдиному державному
реєстрі підприємств, установ і
організацій, запис на час розгляду
справи був чинним.

З такою позицією колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погодитись не може, виходячи з
наступного.

За нормою частини 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В судовому рішенні у справі №367/1485/13-а
встановлено, що на час державної
реєстрації ЖБК «Біличанка» були наявні
порушення вимог законодавства, які
неможливо виправити.

Приймаючи рішення від 11.10.2010 року №181
Коцюбинська селищна рада Київської
області не перевірила правовий статус,
мету та підстави створення
житлово-будівельного кооперативу.

На підставі аналізу пункту 12
Перехідних положень, статті 41
Земельного кодексу України, статей 133,
135, 137 Житлового кодексу Української
РСР, Примірного статуту колегія суддів
дійшла висновку, що сільські, селищні
та міські ради мають право
розпоряджатися землями комунальної
власності територіальних громад
виключно в межах населеного пункту. При
цьому, даючи дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки у
власність ЖБК, відповідна рада має
враховувати мету створення такого
кооперативу, порядок його організації
та діяльності відповідно до вимог ЖК та
Примірного статуту.

Аналогічна правова позиція наведена в
постанові від 17.06.2014 року №21-195а14
Верховного Суду України.

Таким чином, враховуючи здійснення
державної реєстрація ЖБК «Біличанка» з
порушенням вимог Житлового кодексу
України, колегія суддів вважає, що
оскаржене рішення прийнято
відповідачем з порушенням вимог статті
41 Земельного кодексу України, статей 133,
135, 137 Житлового кодексу Української
РСР, Примірного статуту ЖК.

На підставі викладеного, судова
колегія Вищого адміністративного суду
України вважає, що рішення судів
попередніх інстанцій не відповідають
вимогам діючого законодавства.

Оскільки судами попередніх інстанцій
зібрані всі необхідні докази у справі і
вони не потребують додаткової
перевірки, обставини справи з'ясовані
повно та правильно, однак рішення
першої та апеляційної інстанції є
помилковим, прийнятими з неправильним
застосуванням норм матеріального
права, судова колегія Вищого
адміністративного суду України вважає
на необхідне скасувати рішення судів
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Згідно статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове рішення, якщо обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Заступника прокурора
Київської області - задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09 вересня
2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року у справі №810/546/13-а -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення 45 сесії 5 скликання
Коцюбинської селищної ради Київської
області «Про надання дозволу
житлово-будівельному кооперативу
«Біличанка» на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд членів
кооперативу» від 11.10.2010 року №181.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: