Справа № 127/15139/14-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Сичук М.М.
Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака
В. Ю.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 05
вересня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі -
позивач) до управління Пенсійного
фонду України в м. Вінниці (далі -
відповідач) про визнання дій щодо
перерахунку пенсії неправомірними , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача в якому просив:
зобов'язати відповідача зарахувати до
пільгового стажу період роботи з 22.06.1999
по 31.12.1999; зобов'язати відповідача
призначити позивачу пільгову пенсію
відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від
05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII ) та згідно
Списку № 2 виробництв, професій, посад і
показників, зайнятість в яких дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 36 від 16.01.2003 "Про
затвердження списків виробництв,
робіт, професій, посад і показників,
зайнятість в яких дає право на пенсію
за віком на пільгових умовах" (далі -
Список №2) починаючи з дати звернення
до відповідача.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 05.09.2014 позов
задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
суддю-доповідача, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін з таких
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, що позивач 26.02.2013
звернувся до відповідача із заявою про
призначення пільгової пенсії
відповідно до п. "б" , ст. 13 Закону № 1788-XII
та згідно Списку № 2.

Однак, листом від 19.04.2013 позивачу
повідомлено, що Комісією йому
зараховано період роботи з 04.07.1995 по
21.06.1999 до стажу роботи який дає право
пільгового пенсійного забезпечення за
Списком №2. Зарахувати до пільгового
стажу роботи період з 22.06.1999 по 31.12.1999 не
можливо, за відсутності даних про
проведення та наслідки чергової
атестації робочих місць.

Приймаючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того, що
законодавцем покладено обов'язок
проведення атестації робочих місць на
керівників підприємств, а тому її не
проведення не може позбавити громадян
їх конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань надання
пенсій за віком на пільгових умовах
відповідно до ст. 13 Закону № 1788-XII.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, з
таких підстав.

Відповідно до п. "б" ст.13 Закону № 1788-ХІІ
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, незалежно від місця
останньої роботи працівника, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими та важкими умовами праці, -
за Списком № 2, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше половини стажу роботи з
шкідливими і важкими умовами праці,
пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку на 1
рік за кожні 2 роки такої роботи -
жінкам.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ передбачено,
що основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Як вбачається з трудової книжки
позивача, останній пропрацював на
посадах, зайнятість в яких згідно
Списку № 2 понад 18 років, а саме з 25.05.1989
по 31.10.2008 та мав необхідну кількість
трудового та пільгового стажу,
передбаченого п. "б" ст. 13 Закону №
1788-ХІІ, для призначення пенсії на
пільгових умовах за Списком № 2.

Посилання відповідача, на відсутність
даних про атестацію робочих місць,
колегія суддів вважає безпідставними
та погоджується з судом першої
інстанції, що законодавцем покладено
обов'язок проведення атестації робочих
місць на керівників підприємств, а тому
неналежне та несвоєчасне проведення
атестації не може позбавити громадян
їх конституційного права на соціальний
захист щодо вирішення питань
призначення пенсій за віком.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України
викладеною в ухвалі від 22.06.2011 в справі
№ 6-57227св10.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Відповідно до пунктів 1,2 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року № 442, атестація
робочих місць за умовами праці
проводиться на підприємствах і
організаціях незалежно від форм
власності й господарювання, де
технологічний процес, використовуване
обладнання, сировина та матеріали є
потенційними джерелами шкідливих і
небезпечних виробничих факторів, що
можуть сприятливо впливати на стан
здоров'я працюючих, а також на їхні
нащадків як тепер, так і в майбутньому.
Основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації прав
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове пенсійне забезпечення, пільги
та компенсації за роботу в
несприятливих умовах.

Частиною 2 п. 4 зазначеного Порядку
встановлено, що відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо
задоволення заявлених вимог у спосіб
та межах, визначених законом.

Оскільки доводи апеляційної скарги
відповідача не ґрунтуються на вимогах
законодавства та не спростовують
висновків суду першої інстанції,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, та ухвалив судове
рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування або
зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці, -
залишити без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 05 вересня 2014 року, - без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Ватаманюк Р.В.

Судді
Мельник-Томенко Ж. М.

Сторчак В. Ю.