Справа № 700/899/14-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 700/899/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Добриднюк
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді
Кобаля М.І.,

суддів:
Бабенка К.А., Борисюк Л.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження матеріали апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України в Лисянському районі
Черкаської області на постанову
Лисянського районного суду Черкаської
області від 03 вересня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до
суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Лисянському районі Черкаської області
(далі - Відповідач) у якому просила
визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови в проведенні
перерахунку пенсії та зобов'язання
провести перерахунок та виплату пенсії
з урахуванням сум матеріальної
допомоги на оздоровлення, вирішення
соціально-побутових питань та
індексації починаючи з 01.08.2003 року.

Постановою Лисянського районного суду
Черкаської області від 03 вересня 2014
року адміністративний позов
задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог (за текстом
апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2 є
пенсіонером та отримує пенсію
відповідно до Закону України «Про
державну службу» починаючи з серпня 2003
року.

23 липня 2014 року позивач звернулась до
відповідача з заявою про перерахунок
пенсії (а.с.9), проте 04 серпня 2014 року
остання отримала відповідь
відповідача №2130/04 про відмову в
перерахунку їй пенсії з тих підстав, що
виплати на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань не
включаються до заробітної плати
державного службовця при обчисленні
пенсії (а.с.10).

Приймаючи рішення про часткове
задоволення вимог адміністративного
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідно до правових норм
чинного законодавства, матеріальна
допомога на оздоровлення та допомога
на вирішення соціально-побутових
питань входить до системи оплати праці
державного службовця.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
своє підтвердження під час
апеляційного розгляду справи.

Відповідно до довідок від 17.07.2014 №164 та
№165 (а.с.7-8), які були надані ОСОБА_2 для
розрахунку пенсії, вбачається, що на
всі виплати, що включені в довідку,
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а з 01.01.2011 р. - єдиний внесок
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування. В графі «Інші
виплати» вказані виплати на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань та
індексація.

За змістом статті 37 Закону України «Про
державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII
(далі - Закон України № 3723-ХІІ) пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 % від сум їх заробітної плати,
на які нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині 1 статті 1 Закону України «Про
оплату праці» від 24.03.1995 року № 108/95 ВР
(далі - Закон України № 108/95 ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України № 108/95 ВР
визначено структуру заробітної плати,
до якої входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною 2 статті 33 Закону України №
3723-XII передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входить до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року № 1788-XII (далі - Закон України №
1788-ХІІ) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
Закону України № 1788-ХІІ до заробітку
для обчислення пенсії включаються всі
види оплати праці (виплат, доходу), на
які відповідно до Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97
ВР нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяли на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV
(далі Закон України №1058-IV) до виплат
(доходів), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, належать, зокрема:
суми виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим самим
Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Зі змісту наведених норм вбачається, що
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції зазначає, що
висновок відповідача про те, що
матеріальна допомога, на яку
нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, однак
яка не включається до складу
заробітної плати державного службовця,
не враховується при обчисленні розміру
його пенсії, є наслідком порушення
правил застосування норм права:
перевагу було надано положенням
законів «Про державну службу» та «Про
оплату праці», які щодо спірних
відносин є загальними. У той же час
перевагу мають спеціальні норми, що
визначають витрати (доходи) для
обчислення пенсії, за наведених
обставин стаття 41 Закону «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та стаття 66 Закону «Про
пенсійне забезпечення».

Отже, суд апеляційної інстанції вважає,
що судом першої інстанції було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, до уваги не приймаються,
оскільки є необґрунтованими та не є
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає
необхідним апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а постанову окружного
суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212,
254 КАС України, Київський апеляційний
адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Лисянському
районі Черкаської області - залишити
без задоволення, а постанову
Лисянського районного суду Черкаської
області від 03 вересня 2014 року - без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, а в разі
складення в повному обсязі відповідно
до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення
в повному обсязі.

Головуючий - суддя
М.І. Кобаль

судді:
К.А. Бабенко

Л.П. Борисюк

.

Головуючий суддя
Кобаль М.І.

Судді:
Бабенко К.А

Борисюк Л.П.