Справа № К/9991/57817/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/57817/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у м. Білій Церкві Київської
області про перерахунок пенсії за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 17 березня
2008 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2009 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що відповідно до статті 39
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» має право на отримання
підвищення до пенсії як непрацюючий
пенсіонер, який проживає у зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, у розмірі однієї мінімальної
заробітної плати. Оскільки управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області провело
зазначену виплату в значно меншому
розмірі, позивач просив зобов'язати
управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області
перерахувати доплату до пенсії згідно
статті 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка повинна бути
встановлена в розмірі однієї
мінімальної заробітної плати
відповідно до статті 76 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік» у розмірі 440 грн з 1 липня 2007
року.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 березня 2008 року позов
ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України у м. Білій Церкві
Київської області провести
перерахунок доплати до пенсії ОСОБА_1
як непрацюючому пенсіонеру, який
проживає у зоні посиленого
радіоекологічного контролю, з 1 липня
2007 року по 1 січня 2008 року з розрахунку
мінімального розміру заробітної плати,
встановленого статтею 76 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік».

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня
2009 року апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області
задоволено частково. Постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 17 березня 2008 року
змінено. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області перерахувати
доплату до пенсії ОСОБА_1 відповідно до
статті 39 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року. В решті рішення суду
першої інстанції залишено без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України у
м. Білій Церкві Київської області,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
відповідач просить скасувати
постановлене судом апеляційної
інстанції рішення та ухвалити нове
судове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на
обліку в управлінні Пенсійного фонду
України у м. Білій Церкві Київської
області як непрацюючий пенсіонер та
постійно проживає в АДРЕСА_1, яке
віднесено до зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Відповідно до положень абзацу 4 частини
першої та частини другої статті 39
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають у зоні посиленого
радіоекологічного контролю,
підвищуються на одну мінімальну
заробітну плату.

Згідно з вимогою статті 63 Закону № 796-XII
фінансування витрат, пов'язаних з
реалізацією цього Закону, здійснюється
за рахунок державного бюджету.

Дію абзацу 4 частини першої та частини
другої статті 39 Закону № 796-XII
відповідно до пункту 30 статті 71 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V
було призупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
таким, що не відповідає Конституції
України, пункт 30 статті 71 Закону № 489-V.

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, з 9 липня 2007 року відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати підвищення до пенсії в
розмірі, встановленому абзацом 4
частини першої та частиною другою
статті 39 Закону № 796-XII.

Вихідним критерієм підвищення до
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення, визначено
мінімальну заробітну плату, розмір
якої на 2000 - 2003 роки визначався законами
України про встановлення розміру
мінімальної заробітної плати на
відповідні роки, на 2004 - 2007 роки -
законами України про державний бюджет
на відповідні роки.

Водночас суми, з яких здійснювався
розрахунок виплат, передбачених
Законом № 796-XII, визначалися
згідно з постановами Кабінету
Міністрів України «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету» від
3 січня 2002 року № 1 (втратила чинність з 1
вересня 2008 року згідно з постановою
Кабінету Міністрів України «Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян» від 16
липня 2008 року № 654) та «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836.

Встановлений у 1996 році постановою
Кабінету Міністрів України № 836 розмір
доплат та компенсаційних виплат
протягом тривалих років не змінювався
і не відповідав розміру, встановленому
іншими законами України. Оскільки ні
Верховна Рада України, ні Кабінет
Міністрів України в наступному
будь-яких рішень із цих питань не
приймали, то, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору, застосуванню
підлягає саме стаття 39 Закону №
796-XII та законодавство щодо розміру
мінімальної заробітної плати за
відповідні роки, а не постанова
Кабінету Міністрів України «Про
компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836,
положення якої істотно звужують обсяг
встановлених законом прав громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій. Не може бути
скасовано судове рішення з мотивів
порушення норм процесуального права,
якщо це не призвело і не могло
призвести до неправильного вирішення
справи.

Оскаржувані судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
постановлені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
доводами касаційної скарги висновки,
викладені в судових рішеннях, не
спростовуються, підстави для їх
скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2009 року та змінену
постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 березня 2008 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.