Справа № 2а/2470/894/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/5496/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

суддів: Конюшка К.В.,

Чалого С.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області на постанову Чернівецького
окружного адміністративного суду від 28
квітня 2011 року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2011 року у справі за
позовом контрольно-ревізійного
управління в Чернівецькій області до
Глибоцької районної ради про
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Контрольно-ревізійне управління в
Чернівецькій області звернулось до
суду з позовом до Глибоцької районної
ради Чернівецької області про
зобов'язання виконати вимогу від 15.01.2011
№24-08-11-15/335 шляхом забезпечення
повернення до районного бюджету коштів
в сумі 10 260,00 грн.

Позовні вимоги мотивовано відсутністю
факту добровільного виконання пункту
2.2 вимоги від 15.01.2011 №24-08-11-15/335, згідно з
яким відповідача зобов'язано усунути
заподіяння збитків у сумі 10 260,00 грн., у
зв'язку із встановленням факту
порушення Інструкції про службові
відрядження в межах України та за
кордон, затвердженої наказом
Міністерства фінансів України від
13.03.1998 №59 в частині здійснення виплат
відрядних депутатам ради, які
проживають у смт. Глибока.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 30 листопада
2011 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Державна
фінансова інспекція в Чернівецькій
області як правонаступник
Контрольно-ревізійного управління в
Чернівецькій області із посиланням на
порушення судами першої та апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати оскаржувані судові рішення
та постановити нове, про задоволення
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що Контрольно-ревізійним
управлінням в Чернівецькій області
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Глибоцької районної ради, за
результатами якої складено акт ревізії
від 04.01.2011 №24-08/1.

Ревізією з питань наявності та
правильності оформлення документів, що
підтверджують доцільність та
достовірність проведених видаткових
операцій встановлено факт
безпідставної виплати депутатам, які
проживають у селищі Глибока, відрядних
для участі у роботі сесій, засідань
постійних комісій та проведенні Днів
депутатів, що призвело до зайвого
витрачання коштів у сумі 10 260,00 грн.

На підставі акту ревізії від 04.01.2011
№24-08/1 Контрольно-ревізійним
управлінням в Чернівецькій області
сформовано та на адресу Глибоцької
районної ради надіслано вимогу від
19.01.2011 №24-08-11-15/335, пунктом 2.2 якої
відповідача з метою усунення
виявленого порушення зобов'язано:
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за підзвітними особами,
яким виплачено відрядні безпідставно;
провести претензійно-позовну роботу з
одержувачами щодо відшкодування
зайвої оплати шляхом повернення цих
коштів; в іншому випадку стягнути з
осіб, винних у зайвих витратах коштів
на відрядження, заподіяну шкоду в сумі
10 260,00 грн.; отримані в рахунок
відшкодування кошти перерахувати в
дохід районного бюджету.

Вказуючи на відсутність факту
виконання пункту 2.2 вимоги від 19.01.2011
№24-08-11-15/335 у добровільному порядку,
Контрольно-ревізійне управління в
Чернівецькій області звернулось до
суду з позовом про зобов'язання
відповідача виконати вимогу від 15.01.2011
№24-08-11-15/335 шляхом забезпечення
повернення до районного бюджету коштів
в сумі 10 260,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з необґрунтованості висновків
акту ревізії щодо безпідставної
виплати депутатам, які проживають у
селищі Глибока, відрядних для участі у
роботі сесій, засідань постійних
комісій та проведенні Днів депутатів.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій
щодо відсутності підстав для
задоволення позову, вважаючи при цьому
за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 7 статті 10 Закону
України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні",
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин, Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надається право:
пред'являти керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, що ревізуються, вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства з питань збереження і
використання державної власності та
фінансів.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, викладеною у постановах
від 15.04.2014 (справа №21-40а14), від 13.05.2014
(справа №21-89а14), від 20.05.2014 (справа
№21-93а14) органу державного фінансового
контролю (на момент виникнення спірних
правовідносин - органу
контрольно-ревізійної служби) надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і у цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

У разі якщо підконтрольною установою
не забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів,
органу фінансового контролю надати
право звернення до суду із позовом.

Пунктом 10 статті 10 Закону України "Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні", чинного на момент виникнення
спірних правовідносин, Головному
контрольно-ревізійному управлінню
України, контрольно-ревізійним
управлінням в Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
контрольно-ревізійним підрозділам
(відділам, групам) у районах, містах і
районах у містах надано право
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів.

У справі, яка розглядається, органом
контрольно-ревізійної служби
пред'явлено вимогу про усунення
порушень, виявлених під час ревізії.
При цьому оскаржувана вимога вказує на
виявлені збитки, заподіяні
підконтрольній установі, та їхній
розмір, відповідачем у справі також
визначено підконтрольну установу.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за позовом органу
контрольно-ревізійної служби (органу
державного фінансового контролю) до
особи, якою заподіяно такі збитки,
правильність їх обчислення
перевіряється судом, який розглядає
позов про стягнення.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для вжиття заходів судового
захисту інтересів держави у спосіб,
заявлений позивачем за вказаним
позовом.

Доводи касаційної скарги висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують. Правова оцінка
встановлених обставин справи судами
дана вірно. Порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Чернівецькій області
залишити без задоволення, а постанову
Чернівецького окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2011
року та ухвалу Вінницького
апеляційного адміністративного суду
від 30 листопада 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: