Справа № 815/3929/13-а
Суддя: Голубєва Г.К.
Дата ухвалення: 2014-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/11465/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Голубєвої Г.К.

Суддів
Карася О.В.

Рибченка А.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року по справі № 815/3929/13-а за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень № від 04.03.2013
року та № від 15.05.2013 року.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2013
року у даній справі позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року скасовано постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 23
липня 2013 року та прийнято нове рішення
про відмову у задоволенні позову з
мотивів безпідставності заявлених
вимог.

Не погодившись із постановою суду
апеляційної інстанції, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 18 лютого 2014 року як таку, що
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та залишити без змін постанову суду
першої інстанції, оскільки скаржник
вважає її такою, що прийнята з
правильним застосуванням норм чинного
законодавства.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами встановлено, що ДПІ у
Приморському районі м. Одеси було
проведено документальну планову
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп. 170.1.2 п. 170.1 ст. 170, п. 177.2,
п.177.4, пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177, ст. 185, ст. 186, ст.
187, ст. 188 Податкового кодексу України.

На підставі зазначеного ДПІ у
Приморському районі м. Одеси були
прийняті податкові
повідомлення-рішення № від 04.03.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на доходи
громадян, отриманих від здійснення
підприємницької діяльності в розмірі
54877,25 грн. та № від 04.03.2013 року,
яким збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 55902,08 грн.

За наслідками процедури
адміністративного оскарження
податкове повідомлення-рішення №
від 04.03.2013 року скасовано в
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 5606,52 грн.,
у зв'язку з чим прийнято податкове
повідомлення рішення № від 15.05.2013
року, яким збільшено суму грошового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 50295,56 грн.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, апеляційний суд виходив з того,
що висновки податкового органу про
заниження позивачем грошових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб, отриманих від
здійснення підприємницької
діяльності, в сумі 43901,80 грн. та
заниження грошових зобов'язань з ПДВ в
розмірі 44693,06 грн. є правомірними.

Однак, з такими висновками
апеляційного суду колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

Згідно з п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом
оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної
особи-підприємця.

Відповідно до п.177.4 ст.177 ПК України до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Згідно з п.138.8 ст.138 ПК України
собівартість виготовлених та
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг складається з витрат,
прямо пов'язаних з виробництвом таких
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг.

Відповідно до пп.138.8.5 п.138.8 ст.138 ПК
України до складу витрат
загальновиробничих витрат включаються
витрати на утримання, експлуатацію,
ремонт, страхування, оперативну оренду
основних засобів, інших необоротних
активів загальновиробничого
призначення.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

В зв'язку з викладеним, правильним є
висновок суду першої інстанції про те,
що позивачем було правомірно віднесено
до складу витрат орендну плату за
користування приміщенням у березні -
листопаді 2011 року та сформовано
податковий кредит за вказаною
господарською операцією.

Крім того, позивач є фізичною
особою-підприємцем і здійснює
діяльність з надання в оренду власного
нерухомого майна, що не заперечується
відповідачем. Особливості
оподаткування доходів, отриманих
фізичною особою-підприємцем від
провадження господарської діяльності
визначені ст.177 ПК України. Вказана
стаття не містить будь-яких положень,
які обмежують право фізичної
особи-підприємця на вільне
ціноутворення щодо реалізованих нею
товарів (робіт, послуг). Також з
матеріалів справи не вбачається, що
контрагенти позивача сплачували
оренду плату в розмірі іншому, ніж
вказаний у відповідних договорах
оренди, актах здачі-прийняття робіт
(надання послуг). Нараховані позивачем
податкові зобов'язання відповідають
відомостям, які містяться у Книзі
обліку доходів і витрат. У зв'язку із
викладеним, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно необґрунтованості
доводів податкового органу про
заниження позивачем об'єкту
оподаткування податку з доходів
фізичних осіб, отриманого від
здійснення підприємницької
діяльності, та ПДВ.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин місцевий
адміністративний суд дійшов
обґрунтованого висновку щодо
необхідності задоволення позовних
вимог, правильно застосувавши норми
матеріального та процесуального права
до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

З огляду на вказані обставини колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України приходить до висновку про
скасування постанови апеляційного
суду з підстав невідповідності її
нормам матеріального та
процесуального права, та залишенні в
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 223, 226, 230, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд , -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18 лютого 2014
року скасувати та залишити в силі
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 23 липня 2013
року по справі № 815/3929/13-а.

Справу повернути до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили та може
бути переглянута Верховним Судом
України в порядку передбаченому ст. ст.
235 - 239, ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий підписГолубєва Г.К.Судді
підписКарась О.В. підписРибченко А.О.