Справа № 804/15062/14
Суддя: Барановський Роман Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 р. Справа № 804/15062/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Барановського Р. А.
розглянувши у письмовому провадженні
у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
Відродження" про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
Відродження" (далі-ТОВ "Агрофірма
Відродження", підприємство,
відповідач), у якому просить стягнути з
відповідача ка користь держави в особі:
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 57 454, 30 грн. та пеню за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
в сумі 17, 24 грн.

Позовні вимоги мотивовані несплатою
відповідачем у добровільному порядку
заборгованості з
адміністративно-господарських санкцій
та пені. В обґрунтування заявлених
позовних вимог позивач зазначив, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
відповідності до встановленого
законодавством нормативу і
забезпечують працевлаштування
інвалідів. Так, за наявні у ТОВ
"Агрофірма Відродження" 2 робочих місця,
призначені для працевлаштування
інвалідів та не заняті інвалідами,
відповідач згідно з вимогами статті 20
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
повинен був до 15.04.2014р. самостійно
сплатити адміністративно -
господарські санкції у розмірі 57 454, 30
грн. та пеню у розмірі 17, 24 грн.

Позиція відповідача, відображена у
запереченнях на позов, полягає у
безпідставності позовних вимог. Так,
відповідач зазначив, що підприємством
було проведено атестацію робочих місць
інвалідів та встановлено 6 робочих
місць для інвалідів, зокрема на посаді
головного бухгалтера у кількомті 1
особи та на посаді охоронця у кількості
5 осіб. Крім того, відповідач протягом
2013 року звертався до Новомосковського
міськрайонного центру зайнятості з
питань працевлаштування інвалідів на
вакантні посади охоронця, що
підтверджують форми статистичної
звітності № 3-ПН за 2013 рік. Так, у листі
від 17.06.2014р. зазначено, що протягом 2013
року центром зайнятості було
направлено до відповідача 2
безробітніх із числа інвалідів, але
направлені особи відмовились від
запропонованих вакансій. ТОВ
"Агрофірма Відродження" також
зверталось з метою працевлаштування
інвалідів на вакантні посади до голови
Голубівської селищної ради та
здійснювало розміщення у газеті
Новомосковського району "Присамарская
нива" від 24.05.2013р., 31.05.2013р., 16.10.2013р.,
22.11.2013р. повідомлень про запрошення на
роботу інвалідів.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується адміністративний
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду і вирішення
справи по суті, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права, вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

ТОВ "Агрофірма Відродження" було подано
до Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів Звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
за формою №10-ПІ, затвердженого наказом
Міністерства праці України від 10
лютого 2007 року № 42 з доповненнями від 12
листопада 2008 року №527.

Згідно рядка № 01 звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів за 2013
рік, кількість штатних працівників
облікового складу (осіб) становить 151
осіб, з них:

- середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність (рядок №02) становить 4
особи;

-кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів" (рядок №03) становить 6 осіб.

З огляду на те, що відповідно до звіту
№6562 від 20.02.2014р. за формою 10-ПІ "Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів", відповідачем самостійно не
нарахована та не сплачена сума
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 57 471, 54 грн. та пеня у розмірі 17,
24 грн., позивач звернувся із цим позовом
до суду.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні", для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 20 цього
Закону, підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

В силу положень статті 238
Господарського кодексу України до
суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків, та за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, за статтею 218
цього Кодексу, є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відтак, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
санкцій.

Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.

Так, згідно до статті 18 Закону України
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з ч. 3 ст.181 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендацій
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Аналіз норм чинного законодавства
України щодо соціальної захищеності
інвалідів свідчить про те, що на
підприємства покладено обов'язок по
забезпеченню певної кількості робочих
місць для працевлаштування інвалідів,
а не обов'язок їх працевлаштування.

У відповідності до позиції колегії
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України,
викладеної у постанові від 02.02.2010р. по
справі № 21-1982во09 - обов'язок
підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатись пошуком
інвалідів для працевлаштування;
останнє повинно направляти до центру
зайнятості відповідну звітність з
інформацією щодо можливості
працевлаштування інваліда.

Наказом "Про визначення нормативу
робочих місць, призначених для
працевлаштування інвалідів на 2013 рік"
№275 від 30.12.2012р. керівництвом ТОВ
"Агрофірма Відродження" затвердило на
2013 рік норматив робочих місць у розмірі
4% від загальної численості працюючих у
кількості шести місьц для
працевлаштування інвалідів.

На виконання зазначеного наказу
підприємством було утворено комісію
для атестації робоичих місць,
призначених для працевлаштування
інвалідів на 2013 рік, що підтверджується
наказом №276 від 30.12.2012р.

У висновках проведеної на підставі
вищезазначених наказів атестації
атестаційна комісія встановила
вакантні посади для працевлаштування
інвалідів: охоронець, головний
бухгалтер.

Підприємством подавало до
Новомосковського міськрайонного
центру зайнятості подавалися звіти про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) за формою № 3-ПН "Звіт
про наявність вакансій" у 2013 році,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

У матеріалах справи також наявний лист
від Новомосковського міськрайонного
центра зайнятості за вих. №698 від
17.06.2014р., яким підтверджується надання
відповідачем звітності за формою 3-ПН
протягом 2013 року та не встановлено
випадків відмови від ТОВ "Агрофірма
Відродження" у працевлаштуванні
інвалідів.

Так, у даному листі зазначено, що
протягом 2013 року Новомосковським
міськрайонним центром зайнятості було
направлено 2 безробітні особи з числа
інвалідів до підприємства для заняття
вакансій за посадою "охоронець", але
зазначені особи самостійно
відмовились від заняття даних
вакансій.

З метою здійснення працевлаштування
інвалідів, відповідач також звертався
до Голубівської сільської ради, що
підтверджується Довідкою №02-21/176 від
03.06.2014р. та у редакцію газети
"Присамарська нива", де у випусках
газети від 24.05.2013р., 31.05.2013р., 16.10.2013р.,
22.11.2013р. були роззміщенні оголошення
про запрошення для зайняття інвалідами
вакантних посад на підприємстві.

Позивачем не надано жодного доказу
щодо спростування дій, вчинених
відповідачем з метою виконання вимог
ст. 19, 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні".

Таким чином, суд доходить висновку, що
відповідач здійснював всі залежні від
нього дії для забезпечення необхідної
кількості робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Отже, якщо роботодавець вживав
необхідних заходів для недопущення
господарського правопорушення, то
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських санкцій
у зв'язку з меншою, ніж установлено
нормативом, середньообліковою
чисельністю працюючих інвалідів, є
безпідставним.

Керуючись ст. 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду набирає законної сили
та може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в порядку та
строки, передбачені статтями 186 та 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.А.
Барановський