Справа № 815/56/14
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/56/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Балан Я. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Танасогло Т.М.,

Яковлєва О.В.,

За участю секретаря - Авраменка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу державної податкової інспекції
у Приморському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 27 березня 2014 року по справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Новотех-Термінал»
до державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

08.01.2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Новотех-Термінал»
звернулось до суду першої інстанції з
адміністративним позовом до державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
25.09.2013 року № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість за
основним платежем на 811 925 грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 405 962,50 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 27.03.2014 року
адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Новотех-Термінал» задоволено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, 23.04.2014 року державна
податкова інспекція у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області подала
апеляційну скаргу на вказану постанову
суду.

Апелянт зазначає, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Податковий орган посилався на те, що
підприємство у перевіряємому періоді
мало взаємовідносини з ТОВ «Ферко», за
рахунок якого позивачем було
сформовано податковий кредит. В свою
чергу, згідно акту «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки ТОВ «Ферко» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ПП
«Атрія Стар» та ТОВ «Афродіта Фінанс»»,
складеного ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва ДПС, було встановлено,
що правочини, які здійснювались ТОВ
«Ферко» не направлені на настання
реальних правових наслідків, мають
ознаки фіктивності, оскільки не
підтверджено факт постачання товару та
його отримання покупцями. Зважаючи на
зазначене, податковий орган вважає, що
позивачем неправомірно було
сформовано податковий кредит по
операціям з ТОВ «Ферко», а тому
прийняте податкове
повідомлення-рішення є обґрунтованим
та правомірним.

На підставі викладеного ставиться
питання про скасування постанови
Одеського окружного адміністративного
суду від 27.03.2014 року та постановлення
нової, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог ТОВ «Новотех-Термінал».

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що
на підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75
Податкового кодексу України посадовою
особою ДПІ у Приморському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області, у
порядку ст. 76 глави 8 розділу ІІ
Податкового кодексу України, було
проведено камеральну перевірку даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість за лютий
2013 року ТОВ «Новотех-Термінал».

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 13263/15-53-22-5/33139052 від 05.09.2013
року.

На вказаний акт перевірки, позивачем
подано до ДПІ у Приморському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області
заперечення № 428 від 16.09.2013 року, за
результатами розгляду яких, на адресу
позивача було надіслано лист №
8963/10-15-53-22-517 від 20.09.2013 року, відповідно
до якого порушення, встановлені при
проведенні перевірки позивача
відображені у акті № 13263/15-53-22-5/33139052 від
05.09.2013 року встановлені правомірно, акт
перевірки залишено без змін,
заперечення без задоволення (аркуші
справи 21-22, 35-38).

На підставі вказаного акту перевірки
державною податковою інспекцією у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області було прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 25.09.2013
року щодо збільшення ТОВ
«Новотех-Термінал» суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 1 270 887,50 грн., з яких:
за основним платежем - 811 925 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 405 962 грн.

Прийняте податкове
повідомлення-рішення було оскаржено
позивачем в адміністративному порядку
(а.с. 41-44).

Рішенням ГУ Міндоходів в Одеській
області № 1300/10/15-32-10-02-07 від 29.10.2013 року,
за результатом розгляду скарги
позивача було зобов'язано відповідача
провести документальну позапланову
перевірку ТОВ «Новотех-Термінал»,
згідно з пп. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України з питань, що стали
предметом оскарження.

В ході зазначеної перевірки органом
податкової служби встановлено
порушення ТОВ «Новотех-Термінал» вимог
п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого
підприємством було занижено податок на
додану вартість за лютий 2013 року на
загальну суму 811 925 грн.

Слід зазначити, що в акті перевірки №
13263/15-53-22-5/33139052 від 05.09.2013 року
податковий орган посилався на те, що в
ході проведеної перевірки не було
підтверджено факту реального ведення
господарської діяльності між ТОВ
«Новотех-Термінал» та ТОВ «Ферко», у
зв'язку з чим позивач не мав право
включати суми ПДВ по по операціям з
вказаним товариством до податкового
кредиту.

Крім того, ДПІ у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області посилалась на те, що
згідно акту № 1624/22-30/316813442 від 30.05.2013
року «Про результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Ферко» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ПП «Атрія Стар» та ТОВ «Афродіта
Фінанс»», який складено ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС,
правочини, які здійснювались ТОВ
«Ферко», не направлені на настання
реальних правових наслідків та мають
ознаки фіктивності. У зазначеному акті
вказано, що за результатами перевірки
не було встановлено факту реального
здійснення господарських операцій між
зазначеними вище контрагентами при
придбанні товарів/послуг від
постачальників з врахуванням
реального часу здійснення операцій,
відсутності управлінського або
технічного персоналу, оборотних
коштів, виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів,
місцезнаходження майна, наявності
трудових ресурсів та іншого майна, які
економічно необхідні для виконання
такого постачання або здійснення
діяльності, та їх подальшої реалізації
на адресу контрагентів-покупців за
період лютий 2013 року.

Зазначене, на думку податкового органу,
свідчить про неправомірність
формування ТОВ «Новотех-Термінал»
податкового кредиту по операціям з ТОВ
«Ферко».

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
задоволення позовних вимог ТОВ
«Новотех-Термінал», зважаючи на
наступне:

П.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України встановлено, що податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
на додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу;

Відповідно до п. 187.1. ст. 187 Податкового
кодексу України датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше: а) дата
зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а для послуг - дата оформлення
документа, що засвідчує факт
постачання послуг платником податку.

Згідно пункту 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається: дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ «Новотех-Термінал» (Покупець) було
укладено з ТОВ «Ферко» (Постачальник)
договір поставки № 06123 від 06.12.2012 року,
за умовами якого Постачальник
зобов'язувався передати у власність
Покупцю, а Покупець зобов'язувався
прийняти й оплатити товар на умова, що
передбачені цим договором (а.с. 23).

У додатках № 3 від 14.01.2013 року та № 4 від
26.02.2013 року до договору № 06123 від 06.12.2012
року були визначені істотні умови
поставки, вартість товару, його
кількість, тощо (а.с. 24, 26).

Так, з вказаних додатків вбачається, що
ТОВ «Ферко» постачався товар - соєві
боби (для технічних потреб),
українського походження, врожаю 2012
року, у кількості 500 т. та 1270 т. на умовах
СРТ - Одеський морський торгівельний
порт / ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл».

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій за
договором поставки № 06123 від 06.12.2012 року
позивачем були надані наступні
первинні документи: податкові накладні
№ 182 від 26.02.2013 року та № 11 від 01.02.2013
року, видаткові накладні № 2401 від 01.02.2013
року та 3 2615 від 26.02.2013 року, акти
прийому-передачі товару № 1 від 01.02.2013
року та від 26.02.2013 року (а.с. 24-31).

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, згідно актів
прийому-передачі № 1 від 01.02.2013 року та
від 26.02.2013 року, ТОВ «Новотех-Термінал»
отримало від постачальника ТОВ «Ферко»
товар - соєві боби (для технічних
потреб), українського походження,
врожаю 2012 року, загальною вартістю 4 871
550 грн., з урахуванням податку на додану
вартість у сумі 811 925 грн. (а.с. 25, 27).

Дослідивши вказані первинні документи
колегія суддів вважає, за необхідне
зазначити наступне:

Відповідно до частини другої статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Частинами 2 та 3 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні" передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, що фіксують факт здійснення
господарської операції. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю й
упорядкування оброблених даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні і зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа;
дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого
складається документ; зміст і обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; посади осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що мають можливість
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Із матеріалів справи вбачається, що на
підтвердження своїх доводів щодо
неправомірності формування
податкового кредиту позивача,
податковий орган вказував на
сумнівність виконання договірних
зобов'язань контрагентом з позивачем,
на нереальність самих оподаткованих
господарських операцій.

З положень Податкового кодексу України
випливає, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит є реальне здійснення
господарських операцій з придбання
товарів (робіт, послуг) з метою
використання у господарській
діяльності, а також оформлення
зазначених операцій необхідними
документами первинного обліку.

Документи та інші дані, що
підтверджують реальність здійснення
господарської операції, яка
відображена в податковому обліку,
повинні оцінюватися з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, в даному випадку, фактичне
виконання ТОВ «Ферко» укладеного з
позивачем договору підтверджується
наданими первинними документами, які
містять необхідну та достатню
інформацію щодо господарських
операцій, які здійснювались між
вказаними контрагентами.

При цьому, як підтверджується
матеріалами справи, зокрема, актом
перевірки, господарські операції,
здійснювані позивачем з ТОВ «Ферко»,
безпосередньо пов'язані з видами
господарської діяльності, які
здійснюються позивачем - оптовою
торгівлею зерном, необробленим
тютюном, насінням і кормами для тварин
(а.с. 17 зворот).

З матеріалів справи також вбачається,
що товар, отриманий позивачем від ТОВ
«Ферко» передавався, згідно
укладеного 06.12.2012 року договору комісії
№ К12063, комісіонеру - підприємству
«Вторметекспорт» у формі товариства з
обмеженою відповідальністю для
подальшої його реалізації на експорт з
України (а.с. 45-47).

Отримання товару підприємством
«Вторметекспорт» у формі товариства з
обмеженою відповідальністю
підтверджується актами
прийому-передачі товару на комісію,
наявними в матеріалах справи (а.с. 53, 55).

У підтвердження виконання умов
договору комісії позивачем були надані
звіти комісіонера про повне виконання
робіт від 07.03.2013 року, від 08.04.2013 року та
від 19.02.2013 року (а.с. 67-69), згідно яких
Комісіонер продав товар, який належить
комісіонеру (ТОВ «Новотех-Термінал»)
покупцю-нерезиденту - компанії «Black Sea
Commodities Limited».

Крім того, у підтвердження реалізації
товару на експорт з України позивачем
були надані контракти, укладені
комісіонером (підприємством
«Вторметекспорт» у формі товариства з
обмеженою відповідальністю) від свого
імені та за рахунок Комітента (ТОВ
«Новотех-Термінал») з компанією «Black Sea
Commodities Limited» (а.с. 61-66) та вантажно-митні
декларації (а.с. 32-34).

Таким чином, досліджені в ході судового
розгляду справи докази свідчать про те,
що господарські операції між позивачем
та ТОВ «Ферко» реально відбулися та
тягнуть настання правових наслідків.

Слід зазначити, що необґрунтована
податкова вигода характеризується
відсутністю фактичного виконання
господарських операцій, здійсненням
операцій без ділової мети та обліком
операцій безвідносно до їх реального
економічного змісту, узгодженістю дій
покупця та постачальника для штучного
створення умов для податкової
економії.

ДПІ не подано доказів того, що по
спірним операціям між ТОВ
«Новотех-Термінал» та ТОВ «Ферко» у
позивача була відсутня розумна ділова
мета, або того, що позивач та його
контрагенти діяли спільно з метою
отримання необґрунтованої податкової
вигоди.

В даному випадку, товариством з
обмеженою відповідальністю
«Новотех-Термінал» належними та
допустимими доказами було
підтверджено реальне здійснення
господарських операцій з ТОВ «Ферко»,
що не викликає сумнівів у тому, що
діяльність позивача була направлена на
реальне настання економічних
наслідків.

Колегія суддів суду апеляційної
інстанції також погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно безпідставності посилань
податкового органу, як на доказ
нереальності здійснюваних ТОВ
«Новотех-Термінал» з ТОВ «Ферко»
операцій на акт ДПІ у Шевченківському
районі ГУ Міндоходів у м.Києві №
1624/22-30/316813442 від 30.05.2013 року «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Ферко» з питань дотримання вимог
податкового законодавства з податку на
додану вартість по взаємовідносинах з
ПП «Атрія Стар» та ТОВ «Афродіта
Фінанс».

Відповідно до п. 110.1 ст. 110 Податкового
кодексу України, відповідальність у
разі вчинення порушень визначених
законами з питань оподаткування та
іншими законами, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, несуть платники
податків.

Таким чином, чинне законодавство
України не ставить у залежність
виникнення у платника податкових
зобов'язань з ПДВ від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання.

При цьому слід зазначити, що податкове
законодавство не ставить в залежність
податковий облік (стан) певного
платника податку від інших осіб, від
фактичної сплати контрагентом податку
до бюджету, від перебування
постачальника за юридичною адресою, а
також від його господарських та
виробничих можливостей. Питання
віднесення певних сум податку на
додану вартість до податкового кредиту
поширюється виключно на окремо взятого
платника та не залежить від
розрахунків з бюджетом третіх осіб.

Актом перевірки контрагента позивача
не встановлено наявності ознак
безтоварності саме господарських
операцій з позивачем, а відтак, на думку
суду, посилання відповідача на
вказаний акт є необґрунтованим.

Зважаючи на все вище зазначене, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що позивачем у
відповідності до вимог ст.ст. 198, 201
Податкового кодексу України
правомірно було віднесено до складу
податкового кредиту грошові суми,
сплачені ТОВ «Ферко», а тому висновок
ДПІ у Приморському районі м. Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про заниження
позивачем податку на додану вартість
по операціям з ТОВ «Ферко» є
необґрунтованими.

З огляду на викладене, податкове
повідомлення-рішення від 25.09.2013 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
на 811 925 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 405 962,50
грн., прийняте державною податковою
інспекцією в Приморському районі м.
Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області,
є протиправним та підлягає скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, правильно по суті вирішено
справу, та постановлено судове рішення
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, відповідно до ст.
200 КАС України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області залишити
без задоволення, а постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 27
березня 2014 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після
постановлення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Бойко

Судді: Т.М. Танасогло

О.В. Яковлєв