Справа № 823/3102/14
Суддя: В.В. Мишенко
Дата ухвалення: 2014-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року
справа № 823/3102/14

м. Черкаси

13 год. 00 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Мишенка В.В.,

при секретарі - Гордієнку Ю.П.,

за участю сторін:

представника позивача - Костюка Т.С (за
довіреністю);

представника відповідача - Нечипоренко
Я.В. (за довіреністю),

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
приватного підприємства
«готельно-ресторанний комплекс
«Апельсин» до центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції про визнання протиправними дій
та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду звернулося з
позовом приватне підприємство
«готельно-ресторанний комплекс
«Апельсин» (далі-позивач) в якому
просить: визнати незаконними дії
центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції щодо
винесення постанови ВП № 44940405 від
02.10.2014 про відкриття виконавчого
провадження; визнати незаконною та
скасувати постанову ВП№ 44940405 від 02.10.2014
центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про
відкриття виконавчого провадження;
зобов'язати центральний відділ
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції відмовити у відкритті
виконавчого провадження № 44940405 про
стягнення з ПП ГРК «Апельсин» на
користь ДПІ у м. Черкасах боргу в сумі 98
893 грн. 11 коп.

Позивачем в обґрунтування позовних
вимог зазначено, що постановою
державного виконавця центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції № 44940405 від 02.10.2014 відкрито
виконавче провадження з виконання
вимоги № 1206-17 на суму 98893,11 грн. Позивач
вважає, що дана постанова незаконна,
оскільки вимога (виконавчий документ)
не відповідає вимогам ст. 18 ЗУ «Про
виконавче провадження», а тому
державний виконавець зобов'язаний був
відмовити у відкритті виконавчого
провадження. Крім того, сама постанова
№ 44940405 не відповідає Закону, оскільки
не містить всіх обов'язкових
реквізитів. Внаслідок чого позивач
вимоги підтримав та просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача щодо
заявлених позовних вимог заперечував,
з підстав викладених в письмових
запереченнях. Та зазначивши при цьому,
що відповідно до ЗУ «Про виконавче
провадження» вимога про сплату
недоїмки № 1206-17 набрала законної сили і
являється виконавчим документом та є
обов'язковою до виконання. Також
представник відповідача наголосив, що
остання відповідає Закону та
пред'явлена до органів стягнення в
межах строку, встановленого чинним
законодавством. Тому, дії вчинені
державним виконавцем щодо відкриття
виконавчого провадження є такими, що
вчинені на підставах та в межах
повноважень і у спосіб передбачений ЗУ
«Про виконавче провадження». Щодо
належним чином оформлення постанови
про відкриття виконавчого провадження
(зазначення всіх необхідних
реквізитів), то згідно п. 1.5.1 інструкції
з організації примусового виконання
рішень постанова як окремий документ
містить всі необхідні реквізити.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд встановив.

У провадженні центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження № 870/22 з примусового
виконання вимоги ДПІ у м. Черкасах №
1206-17 від 05.09.2014, виданої 05.09.2014р. про
стягнення з приватного підприємства
«готельно-ресторанний комплекс
«Апельсин» недоїмки зі сплати єдиного
внеску в сумі 98893,11 грн., що відкрите
02.10.2014р. (постанова про відкриття
виконавчого провадження) на підставі
заяви про відкриття виконавчого
провадження поданої до центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції 24.09.2014 за вих. № 31244/23-01-25-0124.
Постанова № 44940405 від 02.10.2014 про
відкриття виконавчого провадження
надіслана боржнику 03.10.2014 за вих. №
43011-12. Вищезазначена постанова отримана
09.10.2014 ПП «ГРК «Апельсин», що
вбачається з копії конверта
(штрихкодовий ідентифікатор: 283).

Спеціальним законом, який визначає
умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до Закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
являється Закон України "Про виконавче
провадження" від 21.04.1999р. № 606-XIV (далі -
Закон № 606-XIV).

Відповідно до ст. 1 Закону № 606-XIV
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Пунктами 1-2 ст. 2 Закону № 606-XIV
зазначено, що примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу" (далі -
державні виконавці).

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 17 Закону № 606-XIV
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи, рішення інших органів
державної влади, якщо їх виконання за
законом покладено на державну
виконавчу службу.

Як вбачається з ч. 4 ст. 25 ЗУ «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» орган доходів і
зборів у порядку, за формою та у строки,
встановлені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, надсилає
платникам єдиного внеску, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога
про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Платник єдиного внеску
зобов'язаний протягом десяти
календарних днів з дня надходження
вимоги про сплату недоїмки сплатити
суми недоїмки та штрафів разом з
нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску
протягом десяти календарних днів з дня
надходження вимоги не сплатив
зазначені у вимозі суми недоїмки та
штрафів разом з нарахованою пенею, не
узгодив вимогу з органом доходів і
зборів, не оскаржив вимогу в судовому
порядку або не сплатив узгоджену суму
недоїмки протягом десяти робочих днів
з дня надходження узгодженої вимоги,
орган доходів і зборів надсилає в
порядку, встановленому законом, до
підрозділу державної виконавчої
служби вимогу про сплату недоїмки.

Статтею 18 Закону № 606-XIV передбачені
вимоги до виконавчого документа, а
саме: 1. У виконавчому документі
зазначаються: 1) назва і дата видачі
документа, найменування органу,
прізвище та ініціали посадової особи,
що його видали; 2) дата прийняття і номер
рішення, згідно з яким видано документ;
3) повне найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та
по батькові) (для фізичних осіб)
стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо; 4)
резолютивна частина рішення; 5) дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; 6) строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.
Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України.
Законом можуть бути встановлені також
інші додаткові вимоги до виконавчих
документів.

Перевіривши наявну в матеріалах справи
вимогу ДПІ у м. Черкасах № 1206-17, суд
зазначає, що даний документ цілком
відповідає ст.18 Закону № 606-XIV та не
вбачає порушень Законодавства з боку
стягувача щодо оформлення останнього.

Державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення (ч.1 ст. 19
Закону № 606-XIV).

Отже, виходячи з зазначеного, суд
наголошує, що постанова про відкриття
виконавчого провадження № 44940405
винесена державним виконавцем
відповідно до виконавчого документа,
який відповідає вимогам ст. 18 Закону №
606-XIV.

Щодо посилань представника позивача на
невідповідність постанови № 44940405
Закону, оскільки не містить всіх
обов'язкових реквізитів.

Пунктом 1.5 Інструкції з організації
примусового виконання рішень від
02.04.2012р. № 512/5 зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 2 квітня
2012 р. за N 489/20802 (далі - Інструкція)
передбачено, що під час здійснення
виконавчого провадження державний
виконавець приймає рішення шляхом
винесення постанов, попереджень,
внесення подань, складання актів та
протоколів, надання доручень,
розпоряджень, вимог, подання запитів,
заяв, повідомлень або інших
процесуальних документів у випадках,
передбачених Законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Пунктом 1.5.1 Інструкції, постанова як
окремий документ містить такі
обов'язкові реквізити: а) вступну
частину із зазначенням: назви
постанови, дати видачі постанови та
місця її винесення; найменування
органу ДВС, прізвища, імені та по
батькові державного виконавця, який
виніс постанову; назви виконавчого
документа, коли та ким виданий,
резолютивної частини документа (далі -
реквізити виконавчого документа); за
зведеним виконавчим провадженням -
прізвища, імені та по батькові боржника
- фізичної особи, повного найменування
боржника - юридичної особи та дати
об'єднання виконавчих проваджень у
зведене; б) мотивувальну частину із
зазначенням мотивів, з яких державний
виконавець прийняв відповідне рішення
(дійшов певних висновків), і посилання
на закон чи інший нормативно-правовий
акт (статтю, її частину, абзац, пункт,
підпункт, на підставі якого видано
постанову); в) резолютивну частину із
зазначенням: прийнятого рішення
державного виконавця; прізвища, імені,
по батькові фізичних осіб, повного
найменування юридичних осіб, яким
надсилається копія постанови; строку і
порядку оскарження постанови; г) до
постанов можуть вноситись також інші
відомості, визначені Законом, цією
Інструкцією та іншими
нормативно-правовими актами; ґ)
постанова складається і підписується
державним виконавцем у необхідній
кількості примірників (копій), один з
яких (оригінал) залишається у
виконавчому провадженні, а інші (копії)
направляються за належністю і у
випадках, встановлених Законом або
цією Інструкцією, затверджуються
начальником відділу або його
заступником та скріплюються печаткою;
д) у разі якщо постанова державного
виконавця є виконавчим документом,
вона повинна відповідати вимогам до
виконавчого документа, визначеним
статтею 18 Закону. Інші посадові особи
органів ДВС у випадках, передбачених
Законом та цією Інструкцією, виносять
постанови з урахуванням вимог,
визначених цим пунктом.

Виходячи з аналізу Законодавства суд
зазначає, що державним виконавцем
правомірно прийнято до виконання
вимогу ДПІ у м. Черкасах № 1206-17 від
05.09.2014 та винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
44940405 від 02.10.2014.

Статтею 26 Закону № 606-XIV передбачено, що
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі: 1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання; 2)
неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом; 3) якщо
рішення, на підставі якого видано
виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання; 4) пред'явлення виконавчого
документа до органу державної
виконавчої служби не за місцем або не
за підвідомчістю виконання рішення; 5)
якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення; 6)
невідповідності виконавчого документа
вимогам, передбаченим статтею 18 цього
Закону; 6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури; 7) якщо виконавчий документ
повернуто стягувачу за його заявою,
крім виконавчих документів про
стягнення аліментів та інших
періодичних платежів; 8) наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

Тобто, Законом визначено виключні
підстави для відмови у відкритті
виконавчого провадження, які не можуть
бути застосовані в даному випадку,
оскільки як встановлено вище даний
виконавчий документ(вимога № 1206-17)
відповідає всім зазначеним ст. 18 Закону
№ 606-XIV вимогам. А тому позовна вимога
про зобов'язання ДВС відмовити у
відкритті виконавчого провадження не
підлягає задоволенню.

Суд при вирішенні спору враховує
приписи статті 2 КАС України,
відповідно до якої у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано,
добросовісно, розсудливо та
безсторонньо, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення; в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до частини 3 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" під час
подання адміністративного позову
майнового характерусплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Оскільки представником позивача у
відповідності до Закону сплачено лише
10% розміру ставки судового збору, а в
адміністративному позові відмовлено
повністю то і у відповідності до статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони -
суб'єкта владних повноважень, суд
присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. Тобто, з позивача
достягується сума несплаченого
судового збору.

За вказаних обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства та матеріалів справи,
суд дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи є
необґрунтованими, а вимоги такими, що
не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.11,14,70,71,89,94,159 - 163, 181 КАС
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Стягнути з приватного підприємства
«готельно-ресторанний комплекс
«Апельсин» (ідентифікаційний код 32034203)
на користь Державного бюджету України
судовий збір в сумі 1780 (одну тисячу
сімсот вісімдесят) грн. 10 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд за правилами, встановленими
ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
В.В. Мишенко

Повний текст постанови виготовлено
20.10.2014