Справа № 459/242/14-а
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014р.
Справа № 876/3953/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу ОСОБА_1,
м.Червоноград Львівської області

на постанову Червоноградського
міського суду Львівської області від
27.02.2014р. у справі №459/242/14-а

за позовом управління праці та
соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області, м.Червоноград
Львівської області

до ОСОБА_1, м.Червоноград Львівської
області

про стягнення надмірно виплаченої
житлової субсидії, -

ВСТАНОВИВ:

Управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради звернулося в суд з
адміністративним позовом до ОСОБА_1 про
стягнення надмірно виплаченої
житлової субсидії.

В обґрунтування вимог позивач
покликається на те, що відповідачці
було призначено житлові субсидії на
період з 01.02.2011р. по 30.04.2011р., з 01.07.2011р. по
31.12.2011р., з 01.01.2012р. по 30.04.2012р. та з 01.05.2012р.
по 31.10.2012р. При перерахунку розміру
субсидій з врахуванням встановленого
факту за період з 01.02.2011р. по 31.05.2012р.
ОСОБА_1 надмірно виплачено житлових
субсидій на суму 1260,42грн.

За наслідками розгляду справи
Червоноградський міський суд
Львівської області прийшов до висновку
про те, що ті суми, які відповідачка
одержує за рішенням суду щодо
відшкодування збитків, завданих
внаслідок заподіяння шкоди здоров'ю її
сина, незважаючи на те, що вони не
підлягають оподаткуванню, мають
системний характер і входять до
сукупного доходу сімей для призначення
субсидії.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в
апеляційному порядку. У своїй
апеляційній скарзі посилається на те,
що судом першої інстанції було неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи, невірно потрактовано норми
матеріального права, тому оскаржувана
постанова повинна підлягати
скасуванню в апеляційному порядку.
Апелянт посилається на те, що субсидії
їй призначались згідно наданих нею
доходів. Те, що в її користь за рішенням
суду стягувались кошти вона не
вказувала, так як вважає, що це доходи
не регулярні і по них є заборгованість.
Крім того, додала, що суми, які вона
отримує по рішенню суду, не підлягають
оподаткуванню, тому не зазначала дані
кошти у декларації на отримання
субсидії.

Також відповідачка вказує на
необхідність відмежування понять
"доходи", "відшкодування витрат
(збитків)", чого не було зроблено судом
першої інстанції, внаслідок чого
доходом визнано суми коштів, отримані
нею взамін витрачених коштів на
лікування сина.

Від позивача до суду надійшли письмові
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких останній спростовує доводи
апеляційної скарги, вважає судове
рішення суду першої інстанції законним
та обґрунтованим та просить залишити
його без змін.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, тому
колегія суддів, керуючись вимогами
ст.197 КАС України, вважає можливим
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на апеляційну скаргу у
їх сукупності, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, оскаржувану
постанову суду першої інстанції слід
скасувати, з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
відповідачка зверталась до позивача з
заявами від 25.02.2011р., 19.07.2011р., 27.01.2012р.,
про призначення житлової субсидії.
Згідно поданих заяв ОСОБА_1 не працює,
отримує пенсію, інших доходів немає.

Як вбачається з рішення про припинення
надання субсидії №200918 від 20.11.2012р.,
ОСОБА_1 було припинено надання субсидії
внаслідок подання неповної інформації
про доходи.

З акту про проведення перевірки
правильності інформації, що надається
заявниками для призначення соціальної
допомоги від 20.11.2012р., при перерахунку
розміру житлової субсидії стало
відомо, що ОСОБА_1 отримувала виплати із
Львівської територіальної організації
Профспілки працівників вугільної
промисловості України згідно рішення
суду від 02.06.2003р. за втрачене здоров'я
сина ОСОБА_2

З врахуванням встановленого факту, за
період з 01.02.2011р. по 31.05.2012р. ОСОБА_1
надмірно виплачено житлових субсидій
на суму 1260,42грн.

Згідно повідомлень про припинення
надання житлової субсидії від 20.11.2012р.
№4535, від 29.12.2012р. № 5100, позивачка
повідомлялась про зобов'язання
повернути переплачену суму субсидії і
перерахувати 1260,42грн. до 27.12.2012р.,
29.01.2013р. на рахунок управління праці та
соціального захисту населення.

На підставі платіжної вимоги №33-2 від
22.06.2011р. встановлено, що на рахунок ВДВС
Червоноградського МУЮ перераховано
7060,05грн. на виконання зведеного
виконавчого провадження №33-2 від
03.02.2003р. по виконанню виконавчого листа
№2-1161 від 20.01.2003р. про відшкодування
втраченого заробітку ОСОБА_1

Відповідно до повідомлення №106 від
12.06.2012р., Львівська територіальна
організація Профспілки працівників
вугільної промисловості України
проводить виплати ОСОБА_1 згідно
рішення суду 12.06.2003р. за втрачене
здоров'я її сина ОСОБА_2, в результаті
травми, що сталась в піонерському
таборі "Супутник" в 1987р. Виплати
проводяться: за придбані ліки по
призначенню лікарів; за санаторне
лікування щорічно; щомісячні виплати в
розмірі середньої заробітної плати
працівника в м.Червонограді; щомісячні
виплати за сторонній побутовий догляд
в розмірі 75% від мінімальної заробітної
плати та інше.

З повідомлення відділу ДВС
Червоноградського МУЮ від 30.05.2013р.
№4-290/09-15/8453 вбачається, що ОСОБА_1 були
нараховані та фактично виплачені
відшкодування шкоди при примусовому
виконанні із рахунків Львівської
територіальної організації Профспілки
працівників вугільної промисловості
України за період з 01.08.2010р. по 01.07.2012р.

З аналізу фактичних обставин справи та
норм чинного законодавства, колегія
суддів прийшла до висновку про те, що
суд першої інстанції, застосовуючи до
спірних правовідносин положення
Методики обчислення сукупного доходу
сім'ї для всіх видів соціальної
допомоги, допустив порушення норм
матеріального права, з огляду на таке.

Пунктом 5 Методики обчислення
сукупного доходу сім'ї для всіх видів
соціальної допомоги встановлено
перелік доходів, які входять до
сукупного доходу сімей (одержувачів)
для всіх видів соціальної допомоги і
застосовується при визначенні їх права
на соціальну допомогу та розрахунку її
розміру.

Підпунктом 5.20 цієї Методики
встановлено, що сюди слід відносити
також інші доходи, які підлягають
оподаткуванню відповідно до
законодавства.

Колегія суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги стосовно того, що в
даній Методиці не зазначено, що суми,
які спрямовуються на відшкодування
витрат, завданих внаслідок заподіяння
шкоди життю та здоров'ю особи, входять
до сукупного доходу сім'ї чи підлягають
оподаткуванню.

Пунктом 8 Методики обчислення
сукупного доходу сім'ї для всіх видів
соціальної допомоги встановлено
перелік доходів, які не включаються до
сукупного доходу сімей (одержувачів)
для всіх видів соціальної допомоги і
застосовується при визначенні їх права
на соціальну допомогу та розрахунку її
розміру.

В цьому переліку також відсутнє
посилання на суми, які спрямовуються на
відшкодування витрат, завданих
внаслідок заподіяння шкоди життю та
здоров'ю особи.

Однак, колегія суддів звертає увагу на
те, що вищевказана Методика встановлює
порядок визначення та складові саме
доходів - тобто дає відповідь на
питання, які доходи включаються до
сукупного доходу сім'ї, а які не
включаються. Це вбачається із самої
назви цієї Методики. Таким чином,
Методика обчислення сукупного доходу
сім'ї для всіх видів соціальної
допомоги не містить посилань на ті
кошти, які не є доходом апріорі.

Відповідно до рішення місцевого суду
м.Червонограда Львівської області від
02.08.2002р. у справі №2-1167, зобов'язано
Львівську територіальну раду
профспілок працівників вугільної
промисловості м.Червонограда
відшкодовувати витрати ОСОБА_1,
пов'язані з перевезенням ОСОБА_2 на
консультації, обстеження,
санаторно-курортне лікування та назад
на постійне місце проживання внаслідок
його розшуку, згідно пред'явлених
консультативних довідок, висновків
лікарень, обстежень, довідок про місце
перебування ОСОБА_2 під час розшуку,
підтверджуючих проїзних документів
(квитків, чеків) та добових,
встановлених згідно законодавства про
службові відрядження разом із
супроводжуючою особою.

Відповідно до вимог п.п.14.1.56 п.14.1. ст.56 ПК
України, доходи - загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі у виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Приписами п.164.2 ст.164 ПК України
встановлено перелік сум, що
включаються до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку.

При цьому, п.п.164.2.14 п.164.2. ст.164 ПК України
встановлено винятки з цього переліку:
суми, що за рішенням суду спрямовуються
на відшкодування збитків, завданих
платнику податку внаслідок заподіяння
йому матеріальної шкоди, а також шкоди
життю та здоров'ю.

З урахуванням вищенаведених норм
матеріального права колегія суддів
погоджується з доводами апеляційної
скарги стосовно того, що суми, які за
рішенням суду спрямовуються на
відшкодування збитків, завданих
внаслідок заподіяння шкоди життю та
здоров'ю, не є доходом, оскільки
спрямовуються на відшкодування тих
збитків, витрат, яких особа зазнала в
минулому. Оскільки такі суми не є
доходом, то цілком логічно, що на них не
поширюються положення Методики
обчислення сукупного доходу сім'ї для
всіх видів соціальної допомоги, а тому,
в свою чергу, їх не можна включати до
сукупного доходу сім'ї.

Таким чином, суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що рішенням
місцевого суду м.Червонограда
Львівської області від 02.08.2002р. у справі
№2-1167 зобов'язано позивача
відшкодовувати саме витрати, а не
присуджено систематичну матеріальну
допомогу чи компенсацію, що потягло за
собою передчасне задоволення
необґрунтованих позовних вимог.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Положення ст.9 КАС України передбачає,
що суди при вирішенні справи керуються
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів апеляційного суду погоджується
з доводами апеляційної скарги та
вважає, що судом першої інстанції було
неповно з'ясовано фактичні обставини
справи а також прийнято рішення з
порушенням норм матеріального права,
що призвели до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до вимог ст.202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: 1) неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; 2) недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими; 3) невідповідність
висновків суду обставинам справи; 4)
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання, а так само розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

З огляду на викладене, апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
оскільки спростовує висновку суду
першої інстанції, а оскаржувана
постанова - скасуванню.

Керуючись вимогами ст.ст.160, 195, 197, 198, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1,
м.Червоноград Львівської області на
постанову Червоноградського міського
суду Львівської області від 27.02.2014р. у
справі №459/242/14-а за позовом управління
праці та соціального захисту населення
Червоноградської міської ради
Львівської області, м.Червоноград
Львівської області до ОСОБА_1,
м.Червоноград Львівської області про
стягнення надмірно виплаченої
житлової субсидії, - задоволити.

2. Постанову Червоноградського
міського суду Львівської області від
27.02.2014р. у справі №459/242/14-а за позовом
управління праці та соціального
захисту населення Червоноградської
міської ради Львівської області,
м.Червоноград Львівської області до
ОСОБА_1, м.Червоноград Львівської
області про стягнення надмірно
виплаченої житлової субсидії, -
скасувати та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог позивача
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга