Справа № 643/11597/14-а
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р. Справа № 643/11597/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Ральченка І.М.

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Московського районного суду м. Харкова
від 01.09.2014р. по справі №
643/11597/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

07.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом, у якому просив визнати дії
Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова щодо
відмови в перерахунку та виплаті
пенсій протиправними та зобов'язати
вчинити певні дії по перерахунку та
виплаті пенсії по інвалідності в
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком, та додаткової пенсії в
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком, встановленої законом на час
виплат, як інваліду ІІ групи,
відповідно до ст. ст. 54, 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
вже проведених виплат з 01.03.2014 року.

Московський районний суд м. Харкова
постановою від 01.09.2014 року відмовив у
задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті постанови норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи з обгрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

У відповідності до положень абз.4
ч.8 ст. 183-2 КАС України, зазначена
адміністративна справа розглянута в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом,
згідно посвідчення серії НОМЕР_1 та
довідки МСЕК № 881505 позивач є інвалідом
ІІ групи безстроково, як особа, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи та віднесений до І
категорії.

Приймаючи рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що чинний на
даний час Закон України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не передбачає розмір
державної пенсії для інвалідів ІІ
групи, віднесених виключно до І
категорії, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою, у
8 мінімальних пенсій за віком. А також і
не передбачено додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю інвалідам ІІ
групи в розмірі 75% мінімальної пенсії
за віком.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" №796.

Пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б)додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію (ст.49 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи").

Згідно з ст.54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в усіх
випадках розмір пенсій для інвалідів
другої групи, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не може бути нижчим восьми мінімальних
пенсій за віком.

Ст. 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до
категорії 1, інвалідам ІІ групи
призначається також щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком.

Аналізуючи зміст ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
колегія суддів приходить до висновку,
що під час визначення розміру пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу
нарахування береться мінімальна
пенсія за віком.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" розмір
мінімальної пенсії за віком
встановлюється в розмірі визначеного
законом прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного Законом про Державний
бюджет України. Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Положеннями ч. 3 ст. 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, підвищується
розмір пенсії, визначений відповідно
до статті 54 цього Закону, а також розмір
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, віднесеним до
категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної
компенсації сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Стосовно законності дій відповідача,
починаючи з 01.03.2014 року, колегія суддів
зазначає, що Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" не
було передбачено обмежень щодо
застосування ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому
позовні вимоги ОСОБА_1 щодо здійснення
перерахунку та виплати додаткової та
державної пенсії з 01.03.2014 року
підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
Законом України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" від 31.07.2014 р. N 1622-VII
Прикінцеві положення доповнені
пунктом 6-7, яким установлено, що норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., N 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., N 4, ст. 94 із наступними змінами),
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., N 15, ст. 111
із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., N 29, ст. 399 із наступними
змінами), пункту "ж" частини першої
статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., N 4, ст. 19 із
наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15 та
16 Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
(Відомості Верховної Ради України, 1993
р., N 45, ст. 425 із наступними змінами),
статті 43 Гірничого закону України
(Відомості Верховної Ради України, 1999
р., N 50, ст. 433 із наступними змінами),
статей 6 1, 6 2, 6 3 та 6 4 Закону України "Про
жертви нацистських переслідувань"
(Відомості Верховної Ради України, 2000
р., N 24, ст. 182 із наступними змінами)
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Наведені зміни набули чинності 03.08.2014
року, а отже з 01.03.2014 року по 02.08.2014 року
положення вищеперелічених
законодавчих актів підлягали
застосуванню відповідачем без
будь-яких обмежень.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що відповідач повинен
здійснити позивачу перерахунок та
виплату пенсії у порядку та розмірах,
встановлених ст. 50, 54 "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" до 02.08.2014 року, тобто до
набрання чинності Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" від
31.07.2014 р. N 1622-VII.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова подати до суду звіт про
виконання судового рішення протягом 1
місяця з дня набрання постановою
законної сили, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 267 КАС України суд,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, має право
зобов'язати суб'єкта владних
повноважень, не на користь якого
ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення. Вказаній
нормі кореспондуються положення абз. 7
п. 4 ч. 1 ст. 163, абз. 5 п. 4 ч. 1 ст. 207 КАС
України, згідно з якими у резолютивній
частині постанови суду першої чи
апеляційної зазначається встановлений
судом строк для подання суб'єктом
владних повноважень - відповідачем до
суду першої інстанції звіт про
виконання постанови, якщо вона вимагає
вчинення певних дій.

Отже, встановити судовий контроль за
виконанням рішення суб'єктом владних
повноважень-відповідачем у справі суд
першої чи апеляційної інстанції може
під час прийняття постанови у справі.
Такий контроль здійснюється судом
першої інстанції шляхом зобов'язання
надати звіт про виконання судового
рішення, розгляду поданого звіту на
виконання постанови суду першої,
апеляційної чи касаційної інстанцій, а
в разі неподання такого звіту -
встановленням нового строку для
подання звіту та накладенням штрафу. У
разі звернення позивача із заявою про
зобов'язання відповідача подати звіт
про виконання судового рішення після
прийняття постанови у справі суд
ухвалою відмовляє у задоволенні такої
заяви, оскільки, згідно з ч. 4 ст. 257 КАС
України в подальшому, примусове
виконання судових рішень в
адміністративних справах здійснюється
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Аналізуючи вищенаведені законодавчі
приписи, колегія суддів дійшла
висновку, що зобов'язання суб'єкта
владних повноважень не на користь
якого ухвалене судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання постанови, є правовим
наслідком судового рішення і саме в
резолютивній його частині має бути
визначено обов'язок подати звіт,
оскільки встановити судовий контроль
за невиконанням рішення суб'єктом
владних повноважень - відповідачем у
справі суд першої чи апеляційної
інстанції може лише під час прийняття
постанови у справі. Разом з цим, слід
зазначити, що вказаною статтею Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено право, а не обов'язок суду,
який ухвалив судове рішення в
адміністративній справі, зобов'язати
суб'єкта владних повноважень, проти
якого ухвалено судове рішення, подати у
встановлений судом строк звіт про
виконання судового рішення.

Таким чином, апеляційна скарга
позивача в цій частині є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 3 ст. 198,
ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Московського районного суду
м. Харкова від 01.09.2014р. по справі №
643/11597/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії по
перерахунку та виплаті пенсії
задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова щодо відмови в перерахунку та
виплаті пенсії по інвалідності в
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком, та додаткової пенсії в
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком, встановленої законом на час
виплат, як інваліду ІІ групи,
відповідно до ст. ст. 54, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
вже проведених виплат, за період з
01.03.2014 року по 02.08.2014 року,
протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова здійснити ОСОБА_1 перерахунок
та виплату пенсії по інвалідності в
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком, та додаткової пенсії в
розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії
за віком, встановленої законом на час
виплат, як інваліду ІІ групи,
відповідно до ст. ст. 54, 67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
вже проведених виплат, за період з
01.03.2014 року по 02.08.2014 року.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ральченко І.М.Судді
Бершов Г.Є. Катунов В.В.