Справа № 821/3783/14
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3783/1416
год. 20 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Хом'якової В.В.,

при секретарі: Перебийніс Н.Ю., за
участю представника позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Юсіфової Н.Ч.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

ОСОБА_3 (позивач) звернувся до суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 13 червня 2014 року.
Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав з підстав
викладених в позовній заяві та пояснив,
що є цілком необґрунтованими висновки
відповідача щодо наявності порушення з
боку позивача п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164
Податкового кодексу України, а саме
неоподаткування отриманого доходу у
вигляді додаткового блага, оскільки
анулювання (прощення) банком
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту, не є
тотожним отриманому додатковому благу,
котре згідно положень Податкового
кодексу України має бути оподатковано.
Також, наголошує що визначальною
ознакою доходу платника податку, як
об'єкта та бази оподаткування податком
з доходів фізичних осіб, у тому числі у
вигляді додаткового блага, є фактичне
отримання такого доходу платником
податку в грошовій, матеріальній чи
нематеріальній формі. Просив позов
задовольнити.

Державна податкова інспекція у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області проти
позову заперечує. Представник ДПІ
прибув в судове засідання та пояснив,
що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є правомірним,
оскільки позивачем внаслідок
порушення вимог абз. "д" п.п.164.2.17 п.164.2
ст.164 Податкового кодексу України,
занижено податкове зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб, що
підлягає сплаті до бюджету. Просив в
задоволенні позову відмовити.

Розглянувши позовну заяву, вислухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши письмові докази, суд
встановив наступні обставини.

В травні 2014 року посадовою особою ДПІ у
м. Херсоні була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ОСОБА_3 з питання отримання
додаткового блага у вигляді суми боргу
анульованого кредитором за період з
01.01.2013 по 31.12.2013. За наслідками перевірки
відповідачем було складено акт від
03.06.2014 № 829/21-03-17-02/НОМЕР_1, яким
встановлено порушення з боку платника
податків ОСОБА_3 підпункту 164.2.17 пункту
164.2 статті 164 Податкового кодексу
України, платником податку не включена
до загального річного
оподатковуваного доходу і не
задекларована сума доходу у вигляді
додаткового блага у розмірі 559 195,51 грн.,
що призвело до донарахування податку
на доходи фізичних осіб у сумі 92 310,48
грн.

В оспорюваному акті перевірки висновок
відповідача мотивований наступним.
Згідно даних податкового розрахунку
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платника податку, і сум
утриманого з них податку (далі
податковий розрахунок форми № 1ДФ)
наданого до органу Міндоходів
суб'єктом підприємницької діяльності
АКБСР «Укрсоцбанк» в періоді з 01.01.13 по
31.12.13 року платник податків ОСОБА_3
отримав доходи у вигляді додаткового
блага (ознака доходу 126) у сумі 559 195,51
грн., з яких не нараховано (не утримано)
та не перераховано до бюджету податку
на доходи фізичних осіб. На письмовий
запит ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів у
Херсонській області (лист від 24.02.2014
№1863/10/21-03-17.1-22) платником податку ОСОБА_3
на день написання акту не подано
уточнюючу декларацію про майновий стан
і доходи за 2013 рік до ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндохоів у Херсонській області та не
задекларовано дохід у вигляді
отримання додаткового блага у сумі
559195,51 грн. Відповідач вважає, що сума
додаткового блага позивача у вигляді
суми боргу, анульованого (прощеного)
кредитором за його самостійним
рішенням у розмірі 559 195,51 грн.,
платником податку ОСОБА_3 неправомірно
не відображена у рядку 01.13 декларації,
що призвело до заниження загального
річного оподатковуваного доходу.

В обґрунтування висновків акту
перевірки, податкова інспекція
посилається на підпункт "д" 164.2.17 пункту
164.2 статті 164 Податкового кодексу
України, який встановив, що до
загального місячного (річного) доходу
платника податку включаються доходи як
додаткове благо у вигляді суми боргу
платника податку, анульованого
(прощеного) кредитором за його
самостійним рішенням, не пов'язаним з
процедурою банкрутства, до закінчення
строку позовної давності. Якщо
кредитор повідомляє платника
податку-боржника рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
або шляхом укладення відповідного
договору, або шляхом надання
повідомлення боржнику під підпис
особисто про анулювання (прощеного)
боргу та включає суму анульованого
(прощеного) боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, за підсумками звітного
періоду, у якому такий борг було
анульовано (прощеного), такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

З таких підстав відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 13.06.2014 року № НОМЕР_2 про
збільшення суми грошового зобов'язання
за основним платежем - 92 310,48, штрафних
санкцій - 23 077,62.

Не погоджуючись з вищенаведеними
податковим повідомленням-рішенням
позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

ОСОБА_3 в позовній заяві зазначає, що
ним було погашено заборгованість за
тілом кредиту, відсотками, комісією за
ведення кредитної справи перед ПАТ
«Укрсоцбанк» за договором кредиту №
051/058 від 07.11.2007 року в повному обсязі,
проте існувала залишкова
заборгованість за відсотками та
комісією, яку банком було анульовано.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи документів, 07.11.2007 між
Акціонерним комерційним банком
соціального розвитку «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_3 укладено договір кредиту № 051/058,
відповідно до п.1.1 розділу 1 якого банк
зобов'язується надати позичальникові,
а позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використовувати і
повернути банку кредит (грошові кошти)
в сумі 1100000 грн., та сплатити проценти,
комісії в порядку та на умовах,
визначених даним договором. За
прострочення строків погашення
кредиту та процентів договором
передбачено сплата пені, штрафних
санкцій.

Договором від 03.07.2013 про внесення змін
до договору кредиту передбачено, що
сторони дійшли згоди про дострокове
припинення дії договору кредиту від
07.11.07 № 051/058, та підтвердили про
відсутність будь-якої заборгованості з
боку позичальника.

03.07.13 позивача повідомлено, що на ПАТ
"Укрсоцбанк" прийнято рішення про
анулювання кредитної заборгованості,
що становить 559195,51 грн., що включає
заборгованість по нарахованим
процентам, комісіям.

Відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового
кодексу України, базою оподаткування є
загальний оподатковуваний дохід, з
урахуванням особливостей, визначених
цим розділом. Загальний
оподатковуваний дохід - будь-який
дохід, який підлягає оподаткуванню,
нарахований (виплачений, наданий) на
користь платника податку протягом
звітного податкового періоду. Згідно
п.п.162.1.3 п.162.1 ст.162 Податкового кодексу
України, платником податку є, зокрема,
податковий агент. Відповідно до п.176.2
ст.176 Податкового кодексу України
особи, які відповідно до цього Кодексу
мають статус податкових агентів,
зобов'язані: а) своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до
контролюючого органу за місцем свого
розташування.

Відповідно до п.п."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164
ПК України до загального місячного
(річного) оподатковуваного доходу
платника податку включається дохід,
отриманий платником податку як
додаткове благо (крім випадків,
передбачених статтею 165 цього Кодексу)
у вигляді суми боргу платника податку,
анульованого (прощеного) кредитором за
його самостійним рішенням, не
пов'язаним з процедурою банкрутства, до
закінчення строку позовної давності.
Якщо кредитор повідомляє платника
податку - боржника рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
або шляхом укладення відповідного
договору, або шляхом надання
повідомлення боржнику під підпис
особисто про анулювання (прощеного)
боргу та включає суму анульованого
(прощеного) боргу до податкового
розрахунку суми доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, за підсумками звітного
періоду, у якому такий борг було
анульовано (прощеного), такий боржник
самостійно сплачує податок з таких
доходів та відображає їх у річній
податковій декларації.

Статтею 159 Податкового кодексу України
передбачений порядок врегулювання
безнадійної або сумнівної
заборгованості, особливості
формування резервів банками та
небанківськими фінансовими установами
та порядок відшкодування банками сум
безнадійної заборгованості за рахунок
страхового резерву. Відповідно до
п.п.159.2.1 п.159.2 ст.159 Податкового кодексу
України банки та небанківські
фінансові установи формують резерви
для відшкодування можливих втрат за
всіма видами кредитних операцій (за
винятком позабалансових, крім
гарантій) коштами, розміщеними на
кореспондентських рахунках в інших
банках, придбаними цінними паперами (у
тому числі іпотечними сертифікатами з
фіксованою дохідністю), іншими
активними банківськими операціями
згідно із законодавством, включаючи
нараховані за всіма цими операціями
проценти та комісії (далі - страховий
резерв). Для цілей цього підпункту під
комісією розуміються платежі, що
сплачені фінансовій установі за
здійснення операцій з кредитами,
цінними паперами та іншими активними
банківськими операціями. Страховий
резерв формується та списується банком
самостійно в розмірі та порядку,
передбаченими методикою, яка
визначається для банків Національним
банком України, а для небанківських
фінансових установ - національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері ринків фінансових
послуг, та Національною комісією з
цінних паперів та фондового ринку
відповідно до повноважень та
включається до складу витрат.
Відповідно до п.п.159.4.1 п.159.4 ст.159
Податкового кодексу України за рахунок
створеного страхового резерву банк
відшкодовує заборгованість, яка
визначена безнадійною відповідно до
методики, встановленої Національним
банком України. Порядок відшкодування
безнадійної заборгованості за рахунок
страхових резервів для банків
встановлюється Національним банком
України за погодженням із центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Правила відшкодування (списання)
банками України згідно з пунктами 159.2
та 159.4 статті 159 розділу III Податкового
кодексу України за рахунок створеного
страхового резерву заборгованості, яка
визначена безнадійною відповідно до
методики, установленої Національним
банком України, врегульовано Порядком
відшкодування банками України
безнадійної заборгованості за рахунок
резерву, затвердженим Постановою
Правління Національного банку України
від 01.06.2011р. №172 (зі змінами та
доповненнями), відповідно до п.2 якого
банк визначає заборгованість за
активними банківськими операціями як
безнадійну відповідно до методики,
установленої Положенням про порядок
формування та використання банками
України резервів для відшкодування
можливих втрат за активними
банківськими операціями, затвердженим
постановою Правління Національного
банку України від 25.01.2012 № 23. Згідно з
п.п.2.1, 2.2 Положення про порядок
формування та використання банками
України резервів для відшкодування
можливих втрат за активними
банківськими операціями, банк з метою
формування резерву за
активами/наданими фінансовими
зобов'язаннями здійснює оцінку ризиків
таких активів/наданих фінансових
зобов'язань, починаючи з дати визнання
їх в обліку до дати припинення такого
визнання. Банк з метою розрахунку
резервів класифікує активи/надані
фінансові зобов'язання за такими
категоріями якості: І (найвища) - немає
ризику або ризик є мінімальним; ІІ -
помірний ризик; ІІІ - значний ризик; IV -
високий ризик; V (найнижча) -
реалізований ризик. Заборгованість за
активами/наданими фінансовими
зобов'язаннями, віднесеними до V
категорії, є безнадійною. Банк
самостійно встановлює порядок
визначення показника ризику активу в
межах діапазонів, визначених для
відповідних категорій якості
активів/наданих фінансових
зобов'язань, у тому числі з урахуванням
кредитної історії боржника, а також
іншої інформації, що забезпечує
об'єктивну оцінку подій та обставин,
які можуть свідчити про наявність
ризиків погашення боргу боржником із
перевищенням строків, передбачених
умовами договору, або невиконанням
договірних умов. Банк класифікує не
вище V категорії якості актив, за яким
більше ніж 50 відсотків боргу
прострочено понад 90 днів.

Відповідно до п.п.3,5,7 Порядку
відшкодування банками України
безнадійної заборгованості за рахунок
резерву, банк має право відшкодувати
(списати) за рахунок резерву безнадійну
заборгованість (крім безнадійної
заборгованості, зазначеної в пункті 4
цього Порядку), яка включає суму
основної заборгованості перед банком
та/або нараховані доходи (борг
боржника), за якою є прострочення
погашення боргу або його частини понад
180 днів. Рішення про відшкодування
(списання) за рахунок резерву
безнадійної заборгованості
приймається виконавчим органом банку
(правлінням або радою директорів
банку). Відшкодування (списання) за
рахунок резерву безнадійної
заборгованості не є підставою для
припинення вимог банку до
позичальника/контрагента. Банк
зобов'язаний продовжувати роботу щодо
відшкодування списаної за рахунок
резерву безнадійної заборгованості.

Підпунктом 1.1 статті 1 Податкового
Кодексу передбачено, що Податковий
кодекс України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Відносини, що виникають між банком та
його клієнтами з питань надання
банківських послуг, в тому числі
надання кредитів, є питаннями
цивільно-правових відносин, а саме
питаннями зобов'язального права, які
регулюються актами цивільного
законодавства України в тому числі
нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Статтею 605 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання
припиняється внаслідок звільнення
(прощення боргу) кредитором боржника
від його обов'язків, якщо це не порушує
прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Таким чином, питання припинення
зобов'язань, що виникають із кредитних
договорів, у тому числі шляхом прощення
боргу, повинні бути врегульовані між
сторонами зобов'язання в межах
договірних правовідносин.

З договору від 03.07.2013 про внесення змін
до договору кредиту не вбачається
причини дострокового припинення дії
договору кредиту від 07.11.07 № 051/058, не
зазначено і про відсутність
застосування можливих штрафних
санкцій, пені до позичальника. За таких
обставин, суд вважає, що відсутні
підстави для висновку про те, що
позивачі отримали додаткові блага,
оскільки списання заборгованості по
процентам за кредитними угодами не
припиняє зобов'язання позивачів перед
банками.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14
Податкового кодексу України додаткові
блага - це кошти, матеріальні чи
нематеріальні цінності, послуги, інші
види доходу, що виплачуються
(надаються) платнику податку
податковим агентом, якщо такий дохід не
є заробітною платою та не пов'язаний з
виконанням обов'язків трудового найму
або не є винагородою за
цивільно-правовими договорами
(угодами), укладеними з таким платником
податку (крім випадків, прямо
передбачених нормами розділу IV цього
Кодексу). Основною ознакою доходу
платника податку як об'єкта та бази
обкладення податком на доходи фізичних
осіб, у тому числі додаткового блага, є
фактичне отримання такого доходу
платником податків у грошовій,
матеріальній або нематеріальній формі.
Прощена позивачу заборгованість по
процентах та комісіям не є його доходом
та додатковим благом у сенсі
Податкового кодексу, оскільки, якщо
сума кредиту надається безпосередньо
позичальнику, то проценти, неустойка,
пеня ним не отримується, а банк вправі
як стягувати її, так і не стягувати, що в
даному випадку і сталось. Проценти від
суми кредиту це є платою за отримані
грошові кошти від банку, комісійні
платежі це плата за послуги
банківської установи. Отже, анулювання
або прощення відсотків, комісійних
платежів регулюється між сторонами
зобов'язання в межах договірних
правовідносин цивільним
законодавством.

Крім того, сторони не вказали суду
відомості , за який період нараховані
відсотки та комісійні платежі в сумі
559195 грн. 51 коп., який їх розмір, до
повідомлення банку не доданий
відповідний розрахунок анульованої
суми.

При перевірці податкова інспекція
повинна перевіряти відповідні
документи, якими оформлялися
кредитно-анулюючі операції. Адже
тільки на підставі первинних та інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків, контролюючі органи
мають право донараховувати власникам
анульованих банками боргів податкові
зобов'язання та штрафні санкції. Цей
висновок випливає, зокрема, із
законодавчого визначення
документальної перевірки (пп. 75.1.2 п. 75.1
ст. 75 ПКУ). Перевірка без документів не
має статусу документальної. Зазначені
документи відповідач мав отримати від
боржника або від банку.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Натомість,
відповідач не надав суду належних
доказів на підтвердження та
обґрунтування правомірності винесення
оскаржуваних позивачами податкових
повідомлень-рішень.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС
України позивач має право, у тому числі,
вимагати скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
та оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача є правомірні, документально
підтверджені та обґрунтовані,
відповідають чинному податковому
законодавству, отже підлягають
задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
позивача відповідно до приписів ч.1 ст.94
КАС України.

Керуючись статтями 94, 159-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області від
13.06.14 № НОМЕР_2 про збільшення ОСОБА_3
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб в сумі 115388,10 грн.

Відшкодувати з Державного бюджету на
користь ОСОБА_3 (ідент. номер НОМЕР_3)
витрати по сплаті судового збору в сумі
231 грн. (двісті тридцять одну гривню).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 13 жовтня 2014 р.

Суддя
Хом'якова
В.В.

кат. 8.3.2