Справа № 813/5874/14
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2014-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2014 року м. Львів
№ 813/5874/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі судді Клименко О.М. за
участю секретаря судового засідання
Рехліцької Ю.Р. та сторін і інших осіб,
які беруть участь у справі:
позивача: представник Богдан П.М.;
відповідача: представник не прибув;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_2 до Відділу
Держземагенства у Сокальському районі
Головного управління Держземагенства
у Львівській області про визнання
відмови протиправною та зобов'язання
ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) звернувся до суду
з позовом до Відділу Держземагенства у
Сокальському районі Головного
управління Держземагенства у
Львівській області, в якому просить
визнати протиправною відмову у
виготовленні технічної документації
із землеустрою та зобов'язати
здійснити виготовлення технічної
документації із землеустрою по
встановленню меж приватизованої
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в натурі
відповідно до топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів.
В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що рішенням
Великомостівської міської ради від
28.02.2007 року №238 надано дозвіл ОСОБА_2 на
проведення робіт по виготовленню
державного акту на землю. В квітні 2014
року він звернувся до відповідача із
проханням виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж в натурі на
приватизовану земельну ділянку
розміром 0,0720 га. по АДРЕСА_1 Проте,
відповідач листом №01-12/3015 від 13.05.2014
року відмовив позивачу у виготовленні
технічної документації на вищевказану
земельну ділянку, мотивуючи тим, що у
відповідача відсутні повноваження на
укладення угод на виготовлення
технічної документації із землеустрою.
Крім цього, зазначив, що питання
приватизації земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку (цілого, а не його
частини) громадянами України
врегульовано Земельним кодексом
України. Можливість визначення в
натурі та приватизації земельної
ділянки під частиною будинку чинним
законодавством не передбачено. За
можливості поділу будинку в натурі з
виділенням кожної частини в окреме
домоволодіння (присвоєння окремої
адреси та реєстрація в Бюро технічної
інвентаризації як окремого володіння)
можливий і поділ земельної ділянки з
виділенням відповідної її частини в
окрему земельну ділянку. У такому
випадку приватизація здійснюється вже
окремо кожної земельної ділянки для
кожного окремого домоволодіння.
Позивач стверджує, що відповідач
неправомірно відмовив йому у
виготовленні технічної документації,
оскільки не врахував вимоги Положення
про Відділ Держземагенства у
Сокальському районі Львівської
області та ст. 55 Закону України «Про
землеустрій». Відтак, вважає позовні
вимоги обґрунтованими, і просить їх
Відповідач заперечив позов повністю з
підстав, викладених у письмових
поясненнях від 15.09.2014 року на позовну
заяву та додаткових поясненнях від
08.10.2014 року. Зазначив, що 25.10.2011 року до
Закону України «Про землеустрій» були
внесені зміни, відповідно до яких,
документація із землеустрою
замовляється у відповідної
організації, яка має дозвіл на
проведення робіт із землеустрою
відповідно до закону, про що
укладається договір між юридичними чи
фізичними особами (землевласниками і
землекористувачами) та розробниками
документації із землеустрою. Вказує, що
розробниками документації із
землеустрою є: юридичні особи, що
володіють необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та у
складі яких працює за основним місцем
роботи не менше двох сертифікованих
інженерів-землевпорядників, які є
відповідальними за якість робіт із
землеустрою; фізичні особи -
підприємці, які володіють необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та є сертифікованими
інженерами-землевпорядниками,
відповідальними за якість робіт із
землеустрою. Представник відповідача
вказав, що у Відділі Держземагенства у
Сокальському районі Львівської
області відсутні сертифіковані
інженери - землевпорядники.
Також пояснив, що згідно Положення про
Відділ Держземагенства у Сокальському
районі Львівської області, відповідач
здійснює державну реєстрацію
земельних ділянок та державну
реєстрацію права власності, права
користування земельними ділянками
(сервітут), права постійного
користування земельними ділянками,
договорів оренди земельних ділянок,
права користування земельною ділянкою
для сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), права забудови земельної
ділянки (суперфіцій). Повноваження щодо
виготовлення технічної документації у
відповідача відсутні.
Крім цього, позивачу необхідно
здійснити поділ будинку в натурі з
виділенням кожної частини в окреме
домоволодіння (присвоєння окремої
адреси та реєстрація в Бюро технічної
інвентаризації як окремого володіння)
або поділ земельної ділянки з
виділенням відповідної її частини в
окрему земельну ділянку. У такому
випадку приватизація здійснюється вже
окремо кожної земельної ділянки для
кожного окремого домоволодіння.
Позивачу потрібно замовити у
ліцензованій землевпорядній
організації проект відведення
земельної ділянки з наданням свідоцтва
про право власності на окреме
будинковолодіння. Відтак, Відділом
Держземагенства у Сокальському районі
Головного управління Держземагенства
у Львівській області було відмовлено у
виготовленні технічної документації
із землеустрою гр. ОСОБА_2 Представник
відповідача таку позицію підтримав,
просив у задоволенні позову відмовити
Суд заслухав пояснення сторін,
дослідив долучені до матеріалів справи
письмові докази, оцінив їх в сукупності
і встановив наступні фактичні
обставини справи та відповідні їм
Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину від 04.12.1978 року,
позивачем успадкована половина
Відповідно до реєстраційного
посвідчення Червоноградського МБТІ
від 19.07.1979 року про реєстрацію половини
будинку на громадянина ОСОБА_2 на праві
особистої власності, домоволодіння
АДРЕСА_1 в цілому складається із одного
Рішенням Великомостівської міської
ради народних депутатів Сокальського
району Львівської області №40 від 02.07.1997
року «Про передачу у приватну
власність земельних ділянок» передано
гр. ОСОБА_2 безоплатно у приватну
власність земельну ділянку надану для
будівництва та обслуговування
житлового будинку площею 0,0720 га. по
АДРЕСА_1

Рішенням Виконавчого комітету
Великомостівської міської ради
Сокальського району Львівської
області №170 від 27.12.2006 року «Про
присвоєння поштової адреси» присвоєно
поштову адресу Ѕ будинку, що належить
ОСОБА_2 по АДРЕСА_1

Згідно рішення Великомостівської
міської ради Сокальського району
Львівської області №238 від 28.02.2007 року
«Про дозвіл на проведення робіт по
виготовленні державного акту на право
власності на землю» ОСОБА_2 надано
дозвіл на проведення робіт по
виготовленні державного акту на право
власності на землю за адресою АДРЕСА_1 -
площею згідно земельно-облікових
документів 0,0720 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку.

02.04.2014 року ОСОБА_2 звернувся із заявою
до Відділу Держземагенства у
Сокальському районі, в якій просив
підписати долучені примірники
договору на розробку документації з
землеустрою земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1

13.05.2014 р. листом №01-12/3015 було відмовлено
у виготовленні технічної документації
із землеустрою гр. ОСОБА_2 Відповідач
зазначив, що у відповідності до п. 4.18
Положення про управління (відділ)
Держземагенства у районі, Відділ
здійснює державну реєстрацію
земельних ділянок.

Крім цього роз'яснив, що питання
приватизації земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку (цілого, а не його
частини) громадянами України
врегульовано Земельним кодексом
України. Можливість визначення в
натурі та приватизації земельної
ділянки під частиною будинку чинним
законодавством не передбачено. За
можливості поділу будинку в натурі з
виділенням кожної частини в окреме
домоволодіння (присвоєння окремої
адреси та реєстрація в Бюро технічної
інвентаризації як окремого володіння)
можливий і поділ земельної ділянки з
виділенням відповідної її частини в
окрему земельну ділянку. У такому
випадку приватизація здійснюється вже
окремо кожної земельної ділянки для
кожного окремого домоволодіння.

Дії Відділу Держземагенства у
Сокальському районі щодо відмови у
виготовленні технічної документації
із землеустрою позивач вважає
протиправними, відтак звернувся із
даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Статтею 181 Земельного кодексу України
(далі - ЗК України) визначено, що
землеустрій - це сукупність
соціально-економічних та екологічних
заходів, спрямованих на регулювання
земельних відносин та раціональної
організації території
адміністративно-територіальних
одиниць, суб'єктів господарювання, що
здійснюються під впливом
суспільно-виробничих відносин і
розвитку продуктивних сил.

Мета землеустрою полягає в
забезпеченні раціонального
використання та охорони земель,
створенні сприятливого екологічного
середовища та поліпшенні природних
ландшафтів (ст. 182 ЗК України).

Згідно з ст. 184 ЗК України землеустрій
передбачає:

а) встановлення (відновлення) на
місцевості меж
адміністративно-територіальних
одиниць, землеволодінь і
землекористувань;

б) розробку загальнодержавної і
регіональних програм використання та
охорони земель;

в) складання схем землеустрою,
розроблення техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць;

г) обґрунтування встановлення меж
територій з особливими
природоохоронними, рекреаційними і
заповідними режимами;

ґ) складання проектів впорядкування
існуючих землеволодінь і
землекористувань та створення нових;

д) складання проектів відведення
земельних ділянок;

е) встановлення в натурі (на місцевості)
меж земельних ділянок;

ж) складання проектів землеустрою, що
забезпечують еколого-економічне
обґрунтування сівозмін, упорядкування
угідь, а також розроблення заходів щодо
охорони земель;

з) розроблення іншої землевпорядної
документації, пов'язаної з
використанням та охороною земель;

и) здійснення авторського нагляду за
виконанням проектів з використання та
охорони земель;

і) проведення топографо-геодезичних,
картографічних, ґрунтових,
геоботанічних та інших обстежень і
розвідувань земель.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 118 ЗК України громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу. У
разі якщо земельна ділянка державної
власності розташована за межами
населених пунктів і не входить до
складу певного району, заява подається
до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим.

Рішення органів виконавчої влади та
органів місцевого самоврядування щодо
приватизації земельних ділянок
приймається у місячний строк на
підставі технічних матеріалів та
документів, що підтверджують розмір
земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян суб'єктами
господарювання, що є виконавцями робіт
із землеустрою згідно із законом, у
строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
землеустрій» землеустрій здійснюється
на підставі: рішень органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо проведення робіт
із землеустрою; укладених договорів
між юридичними чи фізичними особами
(землевласниками і землекористувачами)
та розробниками документації із
землеустрою; судових рішень.

Згідно з ст. 25 цього Закону
документація із землеустрою
розробляється у вигляді програм, схем,
проектів, спеціальних тематичних карт,
атласів, технічної документації.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
землеустрій» встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) проводиться відповідно до
топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів.

Статтею 26 Закону України «Про
землеустрій» визначено, що
розробниками документації із
землеустрою є: юридичні особи, що
володіють необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та у
складі яких працює за основним місцем
роботи не менше двох сертифікованих
інженерів-землевпорядників, які є
відповідальними за якість робіт із
землеустрою; фізичні особи -
підприємці, які володіють необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та є сертифікованими
інженерами-землевпорядниками,
відповідальними за якість робіт із
землеустрою.

Згідно з ст. 66 вказаного Закону
професійною діяльністю у сфері
землеустрою можуть займатися особи,
які мають вищу освіту за
спеціальностями та кваліфікаціями у
галузі знань землеустрою.

Відповідальними особами за якість
робіт із землеустрою можуть бути лише
сертифіковані
інженери-землевпорядники.

Сертифікованими
інженерами-землевпорядниками є особи,
які мають вищу освіту за
спеціальностями та кваліфікаціями у
галузі знань землеустрою, мають стаж
роботи за спеціальністю не менше
одного року, склали кваліфікаційний
іспит, одержали сертифікат та
зареєстровані в Державному реєстрі
сертифікованих
інженерів-землевпорядників відповідно
до цього Закону.

Складення документації із землеустрою
особою, яка не отримала
кваліфікаційного сертифіката, яку
позбавлено кваліфікаційного
сертифіката або дія кваліфікаційного
сертифіката якої зупинена,
забороняється. Документація із
землеустрою та технічна документація з
оцінки земель, яка була підписана такою
особою, є недійсною. (ст. 68 Закону
України «Про землеустрій»).

Отже, законодавець визначив осіб, які є
розробниками документації із
землеустрою.

В той же час, пункт 4.11 Положення про
Відділ Держземагенства у Сокальському
районі Львівської області вказує на
необхідність здійснення землеустрою
відповідачем у чіткій відповідності до
вказаних вище приписів Закону України
«Про землеустрій».

Також суд зазначає, що згідно п. 4.18
даного Положення, відповідач здійснює
державну реєстрацію земельних ділянок
та державну реєстрацію права
власності, права користування
земельними ділянками (сервітут), права
постійного користування земельними
ділянками, договорів оренди земельних
ділянок, права користування земельною
ділянкою для сільськогосподарських
потреб (емфітевзис), права забудови
земельної ділянки (суперфіцій).

Таким чином, на підставі аналізу
наведених норм, суд приходить до
висновку, що укладення договору на
виконання робіт із землеустрою та
виготовлення технічної документації
із землеустрою можливе лише за умови
відповідності Відділу Держземагенства
у Сокальському районі Львівської
області вимогам ст. 26 Закону України
«Про землеустрій». В той же час, з
пояснень представника відповідача
встановлено, що Відділ Держземагенства
у Сокальському районі не володіє
необхідним технічним і технологічним
забезпеченням та у нього не працюють
сертифіковані
інженери-землевпорядники.

Враховуючи наведене та приймаючи до
уваги вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції
України, п. 1 ч. 3 ст. 2, ч.1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відповідно до яких органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, суд приходить до
висновку, що зазначені відповідачем
підстави відмови в укладенні договору
на виконання робіт із землеустрою та
виготовлення технічної документації
із землеустрою ОСОБА_2 є
обґрунтованими.

Суд враховує також і те, що відповідно
до ч. 4 ст. 70 КАС України обставини, які
за законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 71 КАС України,
ці обставини повинен довести суб'єкт
владних повноважень, який є
відповідачем, оскільки саме з
встановленням цих обставин пов'язана
правомірність прийнятих рішень.

Позивач не надав належних та
допустимих доказів протиправності дій
відповідача при прийнятті рішення про
відмову в укладенні договору на
виконання робіт із землеустрою та
виготовлення технічної документації
із землеустрою при зверненні до суду за
захистом своїх прав, а відтак не довів
обґрунтованість та законність підстав
для задоволення позовних вимог.
Натомість, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування законності вчинених ним
дій, відтак їх можна визнати такими, що
відповідають вимогам частини 3 статті 2
КАС України.

В той же час, у контексті положень
частини першої статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка передбачає право на
судовий захист, завдання
адміністративного судочинства полягає
у захисті саме порушених прав особи в
публічно-правових відносинах. При
цьому захист прав, свобод та інтересів
осіб передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Отже, підстави для задоволення вимог
позивача щодо зобов'язання Відділу
Держземагенства у Сокальському районі
Головного управління Держземагенства
у Львівській області здійснити
виготовлення технічної документації
із землеустрою, у суду відсутні.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, враховуючи пояснення сторін,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є необґрунтованими, а
тому у їх задоволенні необхідно
відмовити.

З урахуванням положень ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судові витрати на користь
позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 17-19, 35, 71, 94, 160-163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Львівський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови складено та
підписано 17.10.2014 року.

Суддя
Клименко О.М.