Справа № 2а-247/12
Суддя: Логвиненко А.О.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/25033/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів : Логвиненко А.О.
(доповідач), Донець О.Є., Мороз В.Ф.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Корольовського районного
суду м. Житомира від 17.09.2012р. та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013р. у
справі

за позовом ОСОБА_3

до відповідача-1 Виконавчого комітету
Житомирської міської ради

відповідача-2 Житомирської обласної
державної адміністрації

про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

30.09.2011р. ОСОБА_3 звернулась до суду з
адміністративним позовом про визнання
протиправними дій відповідачів при
виконанні обов'язку забезпечити
позивача житлом. Свої вимоги позивач
мотивувала тим, що вона з 1997р. перебуває
на позачерговому обліку на поліпшення
житлових умов у виконавчому комітеті
Житомирської міської ради як особа, що
постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1
категорії. Вважаючи, що відповідачі
неналежним чином виконують свій
обов'язок щодо забезпечення її житлом,
ОСОБА_3 просила задовольнити позов.

Постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 17.09.2012р., залишеною
без змін ухвалою Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 18.04.2013р., в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з судовими рішеннями,
позивач звернулася з касаційною
скаргою, в якій, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
просила їх скасувати та задовольнити
позов. При цьому скаржник зазначив, що
суди неповно з'ясували обставини
справи та дійшли помилкового висновку
про безпідставність позовних вимог.

У своїх запереченнях виконком
Житомирської міської ради вважає
судові рішення законними та
обґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення попередніх інстанцій
вказаним вимогам не відповідають, в
зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є особою, що постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
яку віднесено до категорії 1, та
перебуває на квартирному обліку у
виконкомі Житомирської міської ради у
списку на позачергове отримання житла.

Відповідно до пункту 10 статті 20
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» особам, віднесеним до
категорії 1, надаються, крім іншого,
така гарантована державою пільга, як
позачергове, на протязі року з дня
подання заяви, забезпечення жилою
площею.

З метою реалізації вказаної пільги
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» місцеві ради зобов'язано
щорічно виділяти 15 відсотків усього
збудованого житла, а Кабінет Міністрів
України - щорічно виділяти обласним
державним адміністраціям цільовим
призначенням капітальні вкладення
відповідно до кількості сімей, що
потребують поліпшення житлових умов.

Частиною 3 статті 2 КАС України
обумовлено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Крім того, згідно з частиною 2 статті
71 КАС України в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Заперечуючи проти адміністративного
позову, відповідачі зазначили, що ними
було здійснено всі можливі дії для
позачергового забезпечення позивача
житлом. При цьому, в підтвердження
неможливості зменшити строк надання
позивачу житла, відповідачі послались
на недостатнє фінансування і надали в
якості доказів список осіб, що мають
право на позачергове отримання житла, в
який включено позивача, та копії
наказів про розподіл коштів на 2011-2012р.р.

Здійснивши аналіз матеріалів справи,
колегія суддів доходить висновку про
те, що відповідачами не надано належних
та допустимих доказів, які
спростовують доводи адміністративного
позову про їх бездіяльність при
виконанні своїх обов'язків щодо
забезпечення ОСОБА_3 житлом, а судами
попередніх інстанцій не вжито всіх
передбачених законом заходів,
необхідних для з'ясування всіх
обставин у справі, у тому числі щодо
виявлення та витребування доказів з
власної ініціативи.

Так, матеріали справи не містять
інформації щодо виконання
Житомирською міською радою приписів
статті 20 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» про щорічне виділення 15%
всього збудованого житла для
позачергового забезпечення жилою
площею осіб, віднесених до категорії 1,
та фактичного розподілу цього житла
серед вищезгаданих осіб з урахуванням
дати постановки їх на відповідний
облік.

Судами не з'ясовано, які суми було
отримано Житомирською обласною
державною адміністрацією для
забезпечення житлом осіб, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, починаючи з часу прийняття
ОСОБА_3 на облік, чи було достатньо цих
сум для забезпечення виконання
гарантованої державою пільги
забезпечити позивача житлом та чи
діяла при цьому обласна
держадміністрація у спірних
правовідносинах у відповідності до
вимог чинного законодавства, зокрема,
постанови Кабінету Міністрів України
від 31.12.1996р. №1589 "Про Порядок надання
додаткової жилої площі особам, які
внаслідок Чорнобильської катастрофи
перенесли променеву хворобу будь-якого
ступеня або стали інвалідами,
дітям-інвалідам, які потребують
стороннього догляду, та сім'ям, що
втратили годувальника з числа осіб,
віднесених до категорії 1" та Порядку
фінансування будівництва та купівлі
житла за рахунок коштів, спрямованих
для забезпечення житлом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого
розпорядженням Житомирської обласної
державної адміністрації від 11.04.2003р.
№124, тощо.

Не з'ясувавши вищенаведеного, суди
попередніх інстанцій дійшли
передчасного висновку про те, що
відповідачами було здійснено всі
залежні від них дії для належного
виконання обов'язку забезпечити
позивача житлом, як особу, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Таким чином, попередні судові
інстанції у розгляді даної справи
припустилися порушення норм
процесуального права, а саме вимог
частини третьої статті 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо прийняття судового рішення на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в адміністративній справі,
підтверджених дослідженими у судовому
засіданні доказами.

Не встановлення в судовому процесі
вище зазначених обставин як таких, що
мають суттєве значення у справі з
огляду на неможливість правильно
вирішити спір без їх з'ясування,
відповідно до частини другої статті 227
КАС України є підставою для скасування
ухвалених у справі судових рішень у
зв'язку з їх не відповідністю вимогам
частин 4 та 5 статті 11, частині 1 статті 138
та статті 159 цього Кодексу з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Водночас, із системного аналізу
пункту 1 частини першої та частини
другої статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що місцевим загальним як
адміністративним судам підсудні
справи, в яких однією зі сторін є орган
чи посадова особа органу місцевого
самоврядування. Однак, коли іншою
стороною у справі є орган державної
влади, інший державний орган, орган
влади Автономної Республіки Крим,
обласна рада, Київська або
Севастопольська міська рада, їх
посадова чи службова особа, то така
справа підсудна окружному
адміністративному суду.

Враховуючи викладене та з огляду на
те, що одним із відповідачів є
Житомирська обласна державна
адміністрація, справа повинна
розглядатися Житомирським окружним
адміністративним судом, як судом
першої інстанції.

Керуючись статтями 222, 223, 227, 230, 231, 254
КАС України, -

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного
суду м. Житомира від 17.09.2012р. та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2013р.
скасувати, справу направити на новий
розгляд до Житомирського окружного
адміністративного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді
А.О.
Логвиненко

О.Є.
Донець

В.Ф. Мороз