Справа № 823/2758/14
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
справа № 823/2758/14

м. Черкаси

14 год. 50 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гараня С.М.,

при секретарі - Рахліній В.В.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,
ОСОБА_3 - за довіреністю,

представника відповідача
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області Литвиненка І.Д. - за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Звенигородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень та рішення про
застосування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява ФОП ОСОБА_1, в якій
останній просить:

- скасувати податкові
повідомлення-рішення Звенигородської
ОДПІ від 19.08.2014р. № та № ;

- скасувати рішення Звенигородської
ОДПІ від 19.08.2014р. № 000461700 про
застосування штрафних санкції за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив,
що оскаржувані рішення суб'єкта
владних повноважень, які були прийняті
на підставі акту податкового органу
від 31.07.2014р. № 336/17-009/НОМЕР_3 про
результати фактичної перевірки ФОП
ОСОБА_1 є такими, що прийняті з
порушенням вимог Податкового кодексу
України. Позивач зауважує, що акт
перевірки не було надано йому для
ознайомлення, а направлено поштою, що є
порушенням «Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
щодо дотримання податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків-фізичними
особами». Крім цього вказав, що в акті
перевірки не наведено жодного
первинного документу, відсутні його
пояснення, а також пояснення інших
осіб, які б підтверджували, що у
позивача не працює 4 найманих
працівники, що в своїй сукупності
призвело до безпідставного
нарахування податку з доходів фізичних
осіб. Рішення податкового органу про
застосування штрафних санкції за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску вважає безпідставним, в зв'язку
з тим, що вимогами Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» передбачено, що
платниками даного внеску є
роботодавці, які використовують працю
фізичних осіб на умовах трудового
договору, а оскільки у позивача працює
лише одна фізична особа відомості про
яку регулярно подаються останнім до
податкового органу, а не чотири особи,
то безпідставним є нарахування
штрафних санкцій по даному рішенню.

Представники позивача в судовому
засіданні адміністративний позов
підтримали в повному обсязі та просили
його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував повністю з підстав
викладених в запереченні, вказуючи, що
на підставі фото та відео матеріалів
працівниками податкового органу було
встановлено, що неоформлені працівники
здійснювали демонтажні роботи
приміщень працюючи на ФОП ОСОБА_1
Твердження позивача про те, що
працівниками податкового органу
жодних пояснень під позивача та
найманих працівників не вимагалось є
безпідставним, оскільки в матеріалах
акту перевірки наявні два пояснення
свідків, крім цього мається аудіо запис
розмови з позивачем. Щодо рішення про
застосування штрафних санкцій за
донарахування своєчасно не
нарахованого єдиного внеску зазначив,
що платником податків розрахунки про
нарахування сум заробітної плати
найманим працівникам подавався
своєчасно проте не в повному обсязі, що
призвело до застосування штрафу.

З огляду на вказані обставини,
представник відповідача просив
відмовити в задоволенні позовних вимог
ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований 05.06.2002р.
Звенигородською районною державною
адміністрацією, за ідентифікаційним
кодом - НОМЕР_3 (а.с.16), перебуває на
обліку в органах ДПС та є платником
єдиного податку (а.с.18).

Посадовими особами Звенигородської
ОДПІ була проведена фактична перевірка
дотримання вимог податкового
законодавства щодо укладення трудових
договорів, оформлення трудових
відносин з найманими працівниками,
відомостей про оплату праці та
оподаткування виплаченої заробітної
плати ФОП ОСОБА_1, про що складено акт
від 31.07.2014р. № 336/17-009/НОМЕР_3 (а.с.7-11).

Висновками вказаного акту перевірки
встановлено наступні порушення, а саме:

- п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 та п.п.168.1.2 п.168.1 ст168
Податкового кодексу України від
02.12.2010р. №2755-VI, в результаті чого
встановлено заниження за перевірений
період ФОП ОСОБА_1 податку з доходів
фізичних осіб на загальну суму 2113,47грн.;

- п.11 ст.9 та п.12 ст.9 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» - не були
перераховані кошти до бюджету в сумі
5071,75грн., в тому числі єдиний соціальний
внесок - 526,17грн.;

- п.51.1 ст.51 та п.176.2 «б» ст.176 Податкового
кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI -
подання не в повному обсязі звітності
про суми доходів нарахованих
(сплачених) на користь платників
податків , форми 1-ДФ.

Матеріалами справи, а також акту
перевірки позивача встановлено, що
01.04.2014р. між Звенигородським РайСТ та
ФОП ОСОБА_1 був укладений договір
купівлі-продажу № 2 (а.с.23). За умовами
зазначеного договору, продавець
зобов'язувався передати у власність
покупця будівельні матеріали від
демонтування споруд складів № 1 та № 2
(адреса: АДРЕСА_1), а покупець
забезпечити вивезення будівельних
матеріалів після їх демонтування та
прибирання території від відходів
після розібрання споруд.

В подальшому, до Звенигородської ОДПІ
надійшла інформація щодо використання
ФОП ОСОБА_1 в підприємницькій
діяльності праці неоформлених
найманих працівників, які працювали за
адресою: АДРЕСА_1.

Працівниками Звенигородської ОДПІ
було здійснено виїзд за вищевказаною
адресою та встановлено, що 21.07.2014р.,
25.07.2014р. та 29.07.2014р. роботи з демонтажу
споруд складів № 1 та № 2 фактично
виконувались 4 найманими працівниками,
з яких лише 1 працівник був прийнятий на
роботу згідно умов чинного
законодавства.

На підставі акту перевірки від 31.07.2014р.
№ 336/17-009/НОМЕР_3, податковим органом
19.08.2014р. прийнято податкові
повідомлення-рішення форми «Р»:

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з
податку на доходи фізичних осіб на
загальну суму 2641,84грн., у тому числі
основний платіж в розмірі 2113,47грн. та
штрафні санкції в розмірі 528,37грн.
(а.с.12);

- № , яким збільшено суму
грошового зобов'язання ФОП ОСОБА_1 з
податку на доходи фізичних осіб на
загальну суму 510,00грн., у тому числі
основний платіж в розмірі 0,00грн. та
штрафні санкції в розмірі 510,00грн.
(а.с.13).

Крім цього, рішенням податкового
органу № 000461700 від 19.08.2014р. (а.с.14) до ФОП
ОСОБА_1 були застосовані штрафні
санкції за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску на
загальну суму 6717,50 грн., з яких сума
донарахованого єдиного внеску 5597,92 грн.
та штрафні санкції в розмірі 1119,58 грн.

Вважаючи оскаржувані рішення
Звенигородської ОДПІ незаконними та
такими, що були прийняті з порушенням
норм Податкового кодексу України та
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування», ФОП
ОСОБА_1 звернулась до суду для їх
скасування.

Пунктом 75.1 Податкового кодексу України
(надалі - ПК України), контролюючі
органи мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно до п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК
України, фактичною вважається
перевірка, що здійснюється за місцем
фактичного провадження платником
податків діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичних
перевірок визначені п.п.80.2.1-80.2.7 п.80.2
ст.80 ПК України.

Вимогами п.86.1 ст.86 ПК України
передбачено, що результати перевірок
(крім камеральних та електронних
перевірок) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами контролюючого
органу та платниками податків або їх
законними представниками (у разі
наявності). У разі встановлення під час
перевірки порушень складається акт.
Якщо такі порушення відсутні,
складається довідка. Акт (довідка),
складений за результатами перевірки та
підписаний посадовими особами, які
проводили перевірку, у строки
визначені цим Кодексом, надається
платнику податків або його законному
представнику, який зобов'язаний його
підписати.

В судовому засіданні представник
позивача наголосив, що акт перевірки
від 31.07.2014р. № 336/17-009/НОМЕР_3 не був
наданий позивачеві для ознайомлення та
підписання, а був направлений засобами
поштового зв'язку.

У відповідності до абзацу 5 п.86.5 ст.86 ПК
України, у разі відмови платника
податків або його законних
представників від отримання
примірника акта (довідки) перевірки чи
неможливості його вручення платнику
податків або його законним
представникам чи особі, яка
здійснювала розрахункові операції з
будь-яких причин, такий акт або довідка
надсилається платнику податків у
порядку, визначеному статтею 58 цього
Кодексу для надсилання (вручення)
податкових повідомлень-рішень. У
зазначених в цьому абзаці випадках
контролюючим органом складається
відповідний акт або робиться позначка
в акті або довідці про результати
перевірки.

При дослідженні в судовому засіданні
акту перевірки позивача суд встановив,
що зазначений акт дійсно не містить
підпису позивача про ознайомлення з
останнім, а також жодної іншої
відмітки, яка б могла свідчити про те,
що ФОП ОСОБА_1 відмовився від
підписання або отримання акту
перевірки.

Представник відповідача не зміг
спростувати, в судовому засіданні,
вищевказані твердження представника
позивача.

Суд також зазначає, що згідно п.п.14.1.180
п.14.1 ст.14 ПК України податковим агентом
щодо податку на доходи фізичних осіб
визнається юридична особа (її філія,
відділення, інший відокремлений
підрозділ), самозайнята особа,
представництво нерезидента - юридичної
особи, інвестор (оператор) за угодою про
розподіл продукції, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність контролюючим органам та
нести відповідальність за порушення
його норм в порядку, передбаченому
статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно п.176.2 ст.176 ПК України особи, які
відповідно до цього Кодексу мають
статус податкових агентів, зобов'язані,
зокрема, своєчасно та повністю
нараховувати, утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок.

З вищевказаної норми вбачається, що
податковим агентом по сплаті податку з
доходів фізичних осіб в даному випадку
є саме позивач, і саме на нього Законом
покладено обов'язок нарахування та
своєчасної сплати відрахувань до
бюджету.

Аналіз норм ПК України, а саме п.п.168.1.1
п.168.1 ст.168 говорить про те, що
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

З урахуванням вищевказаного, суд
дійшов висновку, що для фізичної
особи-підприємця підставною для
нарахування та сплати податку з
доходів фізичних осіб є використання
найманої праці фізичних осіб, що
працюють на умовах трудового договору.

Матеріалами акту перевірки позивача
встановлено, що в ФОП ОСОБА_1 в період
проведення перевірки працювали
неоформлені наймані працівники в
кількості 4 осіб, які займалися
демонтажними роботами.

Вищевказані висновки акту перевірки
суд сприймає критично та зазначає
наступне.

Матеріалами справи встановлено, що у
ФОП ОСОБА_1 на умовах трудового
договору від 12.04.2011р. (на посаді
продавця) працює лише одна фізична
особа - ОСОБА_6, в підтвердження чого
позивачем надано копію відповідного
договору.

В судовому засіданні представник
позивача наголосив, що в І півріччі 2014
року у ФОП ОСОБА_1 дійсно працювало дві
фізичні особи, відповідно до укладених
трудових договорів, однак 09.05.2014 р. з
однією з фізичних осіб позивачем було
розірвано трудовий договір, тож на час
проведення перевірки у позивача працює
лише один зареєстрований працівник,
відносно якого позивач здійснює всі
передбачені законом відрахування до
державного бюджету України.

При дослідженні акту перевірки
позивача суд також з'ясував, що він не
містить жодних посилань на особисті
дані фізичних осіб, які на думку
відповідача працюють на ФОП ОСОБА_1 без
належного оформлення (прізвищ, імен по
батькові, телефонів, адрес проживання,
ідентифікаційних номерів).

Представник відповідача, на вимогу
суду, не зміг надати в судове засідання
відповідні дані.

Пояснення свідків - ОСОБА_7 (а.с.32) та
ОСОБА_8 (а.с.33), які були відібрані
перевіряючими особами, в підтвердження
встановленого відповідачем
правопорушення, не можуть братися
судом до уваги, оскільки також не
містять конкретних даних щодо осіб, які
займалися демонтажними роботами на
об'єкті ФОП ОСОБА_1 (в поясненнях
зазначено, що три працівника
виконували демонтажні роботи
складських приміщень - складали та
чистили цеглу, вивозили будівельні
матеріали з території, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1).

Щодо вищевказаних пояснень свідків,
представник позивача зазначив, що
позивач запропонував всім охочим
придбати в нього будівельні матеріали
(залишків складських приміщень),
попередньо власноручно провівши їх
демонтаж. Таким чином, як наголосив
представник позивача, три фізичні
особи, яких свідки бачили під час
проведення перевірки не являються
найманими працівниками позивача, а
лише займалися демонтажем куплених
ними будівельних матеріалів. В
підтвердження зазначеної обставини
судом було досліджено пояснювальну
записку ОСОБА_9 (а.с.46), з якої
вбачається, що останнім дійсно було
придбано у ФОП ОСОБА_1 частину
будівельних матеріалів, які
знаходились за адресою АДРЕСА_1,
попередньо провівши їх демонтаж. В
пояснювальній записці ОСОБА_9 також
зазначив, що будівельні матеріали він
розбирав своїми силами з родичами.

В судове засідання представниками
позивача було надано також витяг з
ЄДРПОУ по ФОП ОСОБА_1, з якого суд
встановив, що одним з видів діяльності
позивача виступає роздрібна торгівля
залізними виробами та будівельними
матеріалами.

Таким чином, здійснивши оцінку
зібраних в справі доказів,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
в даному випадку є недоведеним
висновки акту перевірки позивача від
31.07.2014р. № 336/17-009/НОМЕР_3 про заниження
ФОП ОСОБА_1 за перевірений період
податку з доходів фізичних осіб.

Оскільки судом доведено, що позивач має
лише одного найманого працівника по
якому останнім регулярно подаються
відомості до податкового органу
(податкові розрахунки сум доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників і суми утриманого з них
податку, форми 1-ДФ від за І та ІІ
квартали 2014р., а.с.19-20), то неправомірним
є також рішенням податкового органу №
000461700 від 19.08.2014р., яким до позивача
застосовані штрафні санкції за
донарахування територіальним органом
доходів і зборів або платником
своєчасно не нарахованого єдиного
внеску на загальну суму 6717,50грн. Тобто,
ФОП ОСОБА_1 не може і не повинен
перераховувати до бюджету єдиний
соціальний внесок а також звітуватися
за неіснуючих працівників.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що суб'єкт владних
повноважень не довів, що під час
прийняття оскаржуваних рішень він діяв
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, в зв'язку з чим позовні вимоги
ФОП ОСОБА_1 є обґрунтованими, а позов
таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити
повністю.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області від
19.08.2014 р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3, з
податку на доходи фізичних осіб за
основним платежем 2113 грн. 47 коп. та
штрафними (фінансовими) санкціями 528
грн. 37 коп.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області від
19.08.2014 р. № про збільшення суми
грошового зобов'язання фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3, за
платежем з податку на доходи фізичних
осіб за штрафними (фінансовими)
санкціями 510 грн.

Скасувати рішення Звенигородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області від
19.08.2014 р. № 000461700 про застосування до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
штрафних санкцій у розмірі 1119 грн. 58
коп. та визначення єдиного внеску в
сумі 5597 грн. 92 коп.

Стягнути з Державного бюджету на
користь позивача сплачений ним судовий
збір у розмірі 197 (сто дев'яносто сім)
грн. 39 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка підлягає поданню до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
складення постанови в повному обсязі. У
разі застосування судом частини 3
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови. Якщо суб'єкта владних
повноважень у випадках та порядку,
передбачених частиною 4 статті 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
С.М. Гарань

Повний текст постанови виготовлено
20.10.2014р.