Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/88924/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Іваненко Я.Л.,
Стародуба О.П., -

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження справу
за позовом ОСОБА_4 до Управління праці
та соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області про зобов'язання вчинити певні
дії, за касаційною скаргою Управління
праці та соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області на рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 вересня 2010 року та постанову
Апеляційного суду Донецької області
від 10 жовтня 2011 року, -

встановив:

У серпні 2010 року ОСОБА_4 звернувся в суд
з позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області про визнання неправомірною
бездіяльності та зобов'язання
здійснити нарахування одноразової
компенсації у відповідності до статті
48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ) у розмірі 45
мінімальних заробітних плат.

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 вересня 2010 року позов
задоволено. Визнано неправомірною
бездіяльність Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області по ненарахуванню належної
ОСОБА_4 одноразової компенсації як
учаснику ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС. Зобов'язано
відповідача здійснити нарахування
ОСОБА_4 одноразової компенсації за
шкоду, заподіяну здоров'ю особі, яка
стала інвалідом внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС у розмірі 45
мінімальних заробітних плат з
урахуванням сплаченої компенсації.

Постановою Апеляційного суду
Донецької області від 10 жовтня 2011 року
рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 вересня 2010 року скасовано,
прийнято нову постанову, якою позов
задоволено частково. Визнано
неправомірною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Добропільської
міської ради Донецької області щодо
ненарахування та невиплати ОСОБА_4
різниці в одноразових компенсаціях при
встановленні інвалідності вищої групи
відповідно до статті 48 Закону № 796-ХІІ.
Зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити ОСОБА_4 одноразову
компенсацію при встановленні
інвалідності вищої групи відповідно до
статті 48 Закону № 796-ХІІ в розмірі 15
мінімальних заробітних плат з
урахуванням раніше виплачених сум.

Даний позов подано та розглянуто судом
першої інстанції за правилами
цивільного судочинства.

У касаційній скарзі Управління праці
та соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області, посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За змістом частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції переглядає
судові рішення в межах касаційної
скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, і це відповідає
матеріалам справи, що ОСОБА_4 має статус
особи, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1 категорії,
з 30 серпня 2007 року йому встановлена
інвалідність II групи внаслідок
захворювання, яке пов'язане з роботами
по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. Управління праці
та соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області 26 листопада 2007 року виплатило
йому різницю у компенсаційних виплатах
при встановлені інвалідності ІІ групи
в сумі 94,80 гривень відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836.

Частиною 1 статті 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі № 796-ХІІ.

Відповідно до абзаців 3, 4 частини 1 та
частини 2 статті 48 Закону №
796-XII одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам II групи - 45
мінімальних заробітних плат, інвалідам
III групи - 30 мінімальних заробітних
плат. У разі встановлення інвалідності
вищої групи інвалідам виплачується
різниця у компенсаціях.

Частиною 7 статті 48 цього Закону
передбачено, що розмір мінімальної
заробітної плати визначається на
момент виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України
«Про компенсаційні виплати особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 26 липня 1996 року № 836
було установлено учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, розміри
одноразової компенсації, зокрема,
інвалідам II групи - 284,40 гривень та
інвалідам ІІІ групи - 189,60 гривень, які
не відповідали розмірам, встановленим
Законом № 796-XII.

Пунктом 30 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинено
на 2007 рік дію абзаців другого, третього,
четвертого, п'ятого, шостого, сьомого
частини 4 та частини 7 статті 48
Закону № 796-ХІІ в частині виплати
компенсацій і допомог у розмірах
відповідно до мінімальної заробітної
плати.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
таким, що не відповідає Конституції
України (є неконституційним) пункт 30
статті 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік» щодо
зупинення дії абзаців другого,
третього, четвертого, п'ятого, шостого,
сьомого частини 4 та частини 7 статті 48
Закону № 796-ХІІ.

Зазначене рішення Конституційного
Суду України є обов'язковим до
виконання на території України,
остаточним і не може бути оскаржене,
крім того, воно має преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку з правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень статтей
зазначеного закону, що визнані
неконституційними.

У відповідності до частини 2 статті 152
Конституції України, закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, на дату виплати - 26 листопада 2007
року компенсації позивачеві, її розмір
повинен розраховуватися відповідно до
статті 48 Закону № 796-ХІІ в попередній
редакції.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що при визначенні розміру
одноразової компенсації позивачеві,
застосуванню підлягають положення
саме статті 48 Закону № 796-XII, а не
положення постанови Кабінету
Міністрів України, якими керувався
відповідач, оскільки такі істотно
звужують обсяг встановлених законом
прав.

Оскільки ОСОБА_4 з 30 серпня 2007 року
замість ІІІ групи була встановлена ІІ
група інвалідності, він має право на
виплату різниці між одноразовими
компенсаціями у зв`язку із
встановленням інвалідності вищої
групи, яка складає 15 мінімальних
заробітних плат.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд
апеляційної інстанції дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду та
встановлених обставин справи.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області - залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Донецької
області від 10 жовтня 2011 року, якою
скасовано рішення Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 27 вересня 2010 року, у справі за
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Добропільської міської ради Донецької
області про зобов'язання вчинити певні
дії - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Штульман І.В.

Судді:
Іваненко О.І.

Стародуб О.П.