Справа № 607/16850/13-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року
К/800/42800/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Весельської Т.Ф.,
Рецебуринського Ю.Й.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
на постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 21 жовтня 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 липня 2014
року по справі № 607/16850/13-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі

(далі - Управління)

про зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Управління, в якому
просив зобов'язати відповідача
встановити йому з 13 березня 2013 року
підвищення пенсії, як реабілітованому
громадянину у розмірі 50 % мінімальної
пенсії за віком, відповідно до пункту
«г» статті 77 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (далі - Закон №
1788-ХІІ), виходячи з мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною 1 статті 28 Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).

Постановою Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 21 жовтня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 7 липня 2014 року, позов задоволено
частково.

Визнано протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
м. Тернополі.

Зобов'язано відповідача нарахувати і
виплатити позивачу, як реабілітованому
громадянину, підвищення до пенсії у
розмірі 50% мінімальної пенсії за віком,
передбачене пунктом «г» статті 77
Закону № 1788-ХІІ враховуючи мінімальний
розмір пенсії за віком, встановлений
частиною 1 статті 28 Закону № 1058-ІV
починаючи з 13 березня 2013 року, з
врахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління подало
касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_5
перебуває на обліку в Управлінні та
отримує пенсію за віком з урахуванням
підвищення до пенсії, як особі, що
необґрунтовано зазнала політичних
репресій і згодом була реабілітована в
розмірі 54,40 грн. відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення
рівня пенсійного забезпечення
громадян» (далі - Постанова № 654).

Відповідно до пункту «г» статті 77
Закону № 1788-ХІІ громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
призначені пенсії підвищуються на 50
процентів.

При цьому, за правилами пункту 4
Постанови № 654 громадянам, які
необґрунтовано зазнали політичних
репресій і згодом були реабілітовані,
до пенсії або щомісячного довічного
грошового утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачуються
замість пенсії, підвищення проводиться
в розмірі 54,40 гривні.

Пунктом 6 Розділу XV Прикінцевих
положень Закону № 1058-ІV передбачено, що
до прийняття відповідного закону до
пенсій, передбачених цим Законом,
установлюються надбавки та
здійснюється їх підвищення згідно із
Законом України «Про пенсійне
забезпечення». Зазначені надбавки та
підвищення встановлюються в розмірах,
що фактично виплачувалися на день
набрання чинності цим Законом з
наступною індексацією відповідно до
законодавства про індексацію грошових
доходів населення. Виплата їх
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку, що за
загальними засадами пріоритету
законів над підзаконними актами при
визначенні позивачу розміру
підвищення до пенсії застосуванню
підлягає пункт «г» статті 77 Закону №
1788-ХІІ, а не положення Постанови № 654,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав. При
здійсненні розрахунку пенсій згідно з
вимогами зазначених норм Закону №
1788-ХІІ та з врахуванням положень
частини 1 статті 28 Закону № 1058-ІV, які
визначають мінімальний розмір пенсій
за віком, застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, установлений
у законі про державний бюджет на
відповідний рік.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

За правилами статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанції не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
відхилити.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 21 жовтня 2013 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 7 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Весельська Т.Ф.

Рецебуринський Ю.Й.