Справа № 177/1295/14-а
Суддя: Приміч Г. І.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/1295/14-а
Провадження № 2-а/177/23/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13.10.2014

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до інспектора взводу
супроводження роти ДПС ДАІ при УМВС
України в Кіровоградській області
Прядка Олександра Станіславовича про
визнання дій протиправними, скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом 18.04.2014 року та просив суд
визнати протиправними дії інспектора
взводу супроводження роти ДПС ДАІ при
УМВС України в Кіровоградській області
Прядка О.С. по притягненню його до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 122 КУпАП, скасувати постанову про
притягнення його адміністративної
відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у
вигляді штрафу в дохід держави в
розмірі 450 грн.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що 09.04.2014 року відносно нього
відповідачем було складено протокол
про адміністративне правопорушення
передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, на підставі
якого складено постанову серія ПС 1 №
356354 в справі про адміністративне
правопорушення, якою на нього
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 450 грн.

Вказував, що відповідач притягнув його
до відповідальності за те, що керуючи
автомобілем Сеат Леон дн НОМЕР_1, на
нерегульованому перехресті Південний
обхід м. Кіровограда 19 км автодороги
Кіроград- Кривий Ріг, при повороті
ліворуч він нібито не надав перевагу в
русі пішоходу, який знаходився на
дорозі, на яку він виїжджав.
Стверджував, що в момент виконання
повороту ліворуч жодного пішохода на
проїжджій частині, на яку він повертав,
він не бачив. На місці складення
протоколу та постанови заперечував
свою вину, стверджував, що відео не
підтверджує факту вчинення ним
правопорушення, але інспектор ДАІ на
його твердження уваги не звертав, усні
клопотання про бажання отримати
правову допомогу ігнорував, доказів
вчинення правопорушення не зібрав, а
саме не встановив особу пішохода, якому
він нібито не надав дорогу, не відібрав
від нього пояснення, а ґрунтуючись лише
на даних протоколу, склав постанову по
притягнення його до адміністративної
відповідальності. Крім цього, без
будь-яких обґрунтувань наклав на нього
стягнення більше ніж мінімальний
розмір штрафу визначений санкцією
даної статті.

У зв'язку з цим, позов підтримав в
повному обсязі та просив його
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відповідно до його заяви
просив справу розглянути за його
відсутності, позов не визнав,
заперечував проти його задоволення,
стверджував, що діяв в межах наданих
йому повноважень (а.с. 17-18). Наполягав на
тому, що позивачем було вчинено
адміністративне правопорушення
передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП, яке
проявилося в тому, що він не надав
переваги в русі пішоходу, який рухався
по проїжджій частині на яку він
повертав. Вказував, що позивач не надав
доказів протиправності його дій та
незаконності оскаржуваної постанови, а
на підтвердження правомірності своїх
дій та факту скоєння ОСОБА_1
правопорушення свідчить протокол та
відеозапис.

Вислухавши пояснення позивача, свідка,
дослідивши докази по справі, суд вважає
за необхідне позов задовольнити зі
слідуючих законних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має
посвідчення водія та право власності
на автомобіль Сеат Леон дн НОМЕР_1, що
підтверджується відповідно водійським
посвідченням та свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу (а.с.
5-6).

09.04.2014 року відносно ОСОБА_1 було
складено протокол про адміністративне
правопорушення АА2 № 426756, відповідно до
якого ОСОБА_1 о 20-15 годині, керуючи
автомобілем Сеат Леон дн НОМЕР_1, на
нерегульованому перехресті Південний
обхід м. Кіровоград 19 км. автодороги
Кіровоград-Кривий Ріг, при повороті
ліворуч не надав перевагу в русі
пішоходу, який знаходився на проїжджій
частині дороги на яку він виїжджав, чим
допустив порушення п. 16.2 ПДР України, і
його дії кваліфіковано за ч.2 ст. 122
КУпАП, що підтверджується протоколом
(а.с. 7, 22).

Як вбачається зі змісту вказаного
протоколу, ОСОБА_1 було роз'яснено його
права передбачені ст. 63 Конституції
України та ст. 268 КУпАП України, що
підтверджується його підписом у
протоколі, клопотання про надання
правової допомоги він не заявляв, що
підтверджується змістом протоколу в
якому відсутні записи про таке
клопотання (а.с. 7, 22), у зв'язку з чим
посилання позивача на порушення його
права на захист та права бути
ознайомленим з правами не знайшли
свого підтвердження.

Однак, як вбачається зі змісту
вказаного протоколу, ОСОБА_1 факт
вчинення порушення п. 16.2 ПДР України
заперечував, вину не визнавав,
заперечував дані відеозапису,
вказував, що при повороті пішохода не
бачив (а.с. 7, 22).

На підставі вказаного протоколу
інспектором ДАІ було складено
постанову серія ПС 1 № 356354 від 09.04.2014
року, якою ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні правопорушення передбаченого
ч.2 ст. 122 КУпАп та накладено стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 450 грн. (а.с. 23).

Пункт 16.2 Правил дорожнього руху
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 10
жовтня 2001 р. № 1306, визначає, що на
регульованих і нерегульованих
перехрестях водій, повертаючи праворуч
або ліворуч, повинен дати дорогу
пішоходам, які переходять проїзну
частину, на яку він повертає, а також
велосипедистам, які рухаються прямо в
попутному напрямку.

Частина 2 ст. 122 КУпАП, серед іншого,
передбачає відповідальність за
порушення водіями правил проїзду
перехресть. Санкція вказаної статті
передбачає відповідальність у вигляді
штрафу в розмірі від 25 до 30
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до п. 4.4 Правил дорожнього
руху України, у темну пору доби та в
умовах недостатньої видимості
пішоходи, які рухаються проїзною
частиною чи узбіччям, повинні виділити
себе, а за можливості мати на
зовнішньому одязі світлоповертальні
елементи, для своєчасного їх виявлення
іншими учасниками дорожнього руху.

Згідно п. 4.16 Правил дорожнього руху
України, пішохід має право на перевагу
під час переходу проїзної частини
позначеними нерегульованими
пішохідними переходами, а також
регульованими переходами за наявності
на те відповідного сигналу
регулювальника чи світлофора.

Як стверджував позивач, підтвердила
допитана в якості свідка ОСОБА_4, яка
перебувала в якості пасажира у
автомобілі Сеат Леон дн НОМЕР_1, вказана
в протоколі частина автодороги, не була
обладнана світлофором, пішохідним
переходом, або дорожнім знаком
«Пішохідний перехід», а видимість була
обмеженою, пішохода видно не було. При
виконанні маневру « поворот ліворуч»,
кожен з них, пішохода не бачив, а
наданий відповідачем запис не дає
можливості ідентифікувати авто, яке
виконує поворот ліворуч, в момент
виходу на проїжджу частину дороги
пішохода.

На цьому наполягав позивач в судовому
засіданні, та про це вказано в його
поясненнях, що викладені в протоколі
про адміністративне правопорушення.

Доказів протилежного відповідач не
надав. Відеозапис наданий відповідачем
підтверджує лише те, що подія мала
місце в темний час доби, за дощової
погоди, та що особа, яка переходила
проїжджу частину не вжила заходів
передбачених п. 4.4 ПДР України. На
вказаному відеозаписі не зафіксовано
наявність чи відсутність світлофору,
дорожніх знаків та розмітки, що давало
б можливість визначитися з наявністю у
пішохода переваг в русі. Запис не дає
можливості ідентифікувати автомобіль,
який здійснював поворот ліворуч,
оскільки на записі не видно ні моделі,
ні кольору, ні номеру автомобіля (а.с. 19).

Твердження відповідача про те, що
позивач не довів неправомірності дій
та незаконності постанови про
накладення адміністративного
стягнення, суд розцінює критично,
оскільки відповідно до ч.2 ст. 71 КУпАП в
справах даної категорії обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладено на відповідача, якщо він
заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 7 ч.1 КпАП України
ніхто не може бути підданий заходу
впливу у зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 222 КУпАП справи про
правопорушення передбачені ст. 122 ч. 2
КУпАП розглядаються органами
внутрішніх справ, при цьому відповідно
до п. 4.1 наказу Міністерства внутрішніх
справ України від 26 лютого 2009 року N 77
„Про затвердження Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху"
за адміністративні правопорушення,
передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП працівники
Державтоінспекції МВС, які мають
спеціальні звання, відповідно до своїх
функціональних обов'язків самостійно
виносять постанови в справах про
адміністративні правопорушення.

Згідно зі ст. 256 КУпАП у протоколі
про адміністративне правопорушення,
серед іншого має бути зазначено
прізвища, адреси свідків і
потерпілих, якщо вони є; пояснення
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішення справи.

Стаття 280 КУпАП зобов'язує
уповноважену особу, при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення з'ясувати: чи було

вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його

вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є

обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність, а також
з'ясувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

За вище вказаних обставин, приймаючи до
уваги пояснення позивача, який
заперечує факт порушення п. 16.2 ПДР
України, за відсутності належних
доказів в підтвердження його у
вчиненні вказаного правопорушення,
суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні
вище вказаного правопорушення не
знайшла свого підтвердження.

Крім цього, санкція ч.2 ст. 122 КУпАП, яка
передбачає адміністративну
відповідальність за ненадання
переваги в русі пішоходам на
нерегульованому пішохідному переході,
передбачає стягнення у вигляді штрафу
від двадцяти п'яти до тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто мінімальний розмір
штрафу передбачений вказаною частиною
ст. 122 КУпАП складає 425 грн.

Згідно зі ст. 33 КУпАП стягнення за
адміністративне правопорушення
накладається у межах, установлених цим
Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Як вбачається з постанови серія ПС1 №
356354 від 09.04.2014 року відповідачем ОСОБА_1
притягнено до відповідальності за ч.2
ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі
450 грн., при цьому в постанові відсутні
будь-які мотивування з приводу
призначення стягнення в розмірі
більшому ніж мінімальний розмір
стягнення передбачений санкцією
статті.

У зв'язку з вище викладеним, суд
приходить до висновку, що дії
інспектора Прядка О.С. по складенню
постанови про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 122 КУаАп є протиправними, а сама
постанова незаконною та підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. 19 Конституції, ст.ст. 11, 71,
86, 158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 33, 122, 247, 251,
288, 293 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
інспектора взводу супроводження роти
ДПС ДАІ при УМВС України в
Кіровоградській області Прядка
Олександра Станіславовича про
визнання дій протиправними, скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора
взводу супроводження роти ДПС ДАІ при
УМВС України в Кіровоградській області
Прядка Олександра Станіславовича, по
складенню постанови в справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 № 356354 від 09.04.2014 року про накладення
адміністративного стягнення за ст. 122 ч.
2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 450
(чотириста п'ятдесят) гривень 00 коп.,
відносно ОСОБА_1.

Постанову серія ПС1 № 356354 від 09.04.2014
року, винесену інспектором взводу
супроводження роти ДПС ДАІ при УМВС
України в Кіровоградській області
Прядка Олександром Станіславовичем
про накладення адміністративного
стягнення за ст. 122 ч. 2 КУпАП у вигляді
штрафу в розмірі 450 (чотириста
п'ятдесят) гривень 00 коп. відносно
ОСОБА_1, - скасувати.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя: