Справа № 803/1587/13-а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року
№ 876/11147/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Мікули О.І., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 9
серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства «Ремо» до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

18.07.2013 позивач - ПП «Ремо» звернувся в
суд із адміністративним позовом до
відповідача - Луцької ОДПІ ГУ
Міндоходів у Волинській області в
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення від 22.04.2013 №
.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що висновки
податкового органу про те, що
господарські операції ПП «Ремо» з ПП
«Індастріалсервіс», ПП «Прототип СЛВ»,
ПП «Паралель ВІД» фактично не
відбувались, є безпідставними,
оскільки господарські операції з
вказаними контрагентами проведені у
відповідності до вимог чинного
податкового законодавства та
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами.
Позивачем від зазначених суб'єктів
господарювання отримані належним
чином оформлені податкові накладні,
які надавались до перевірки, а за
поставлений товар та надані послуги ПП
«Ремо» проведені розрахунки із
зазначеними контрагентами. Крім того,
позивач вважає, що ним у відповідності
до вимог чинного законодавства на
законних підставах сплачено податок на
прибуток по господарських операціях із
контрагентами, а отримані товари і
послуги безпосередньо стосуються
господарської діяльності ПП «Ремо» і в
повному обсязі були використані у
власній господарській діяльності.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 09.08.2013 позов
задоволено повністю.

Із постановою суду першої інстанції не
погодився відповідач та оскаржив її в
апеляційному порядку. Вважає, що така
прийнята з невідповідністю висновків
суду обставинам справи та з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, а тому просить її скасувати та
прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог
посилається на те, що судом першої
інстанції не взято до уваги посилання
відповідача на те, що у наданих
позивачем актах приймання-передачі
робіт, податкових накладних,
рахунках-фактурах не зазначено місце
виконання транспортних послуг, куди та
звідки здійснювались вантажні
перевезення (маршрут доставки товару),
якими транспортними засобами, коли і
ким виконувались транспортні послуги,
ПІБ водія, який здійснював перевезення,
назва вантажу, який перевозився. ПП
«Ремо» не надано до перевірки
товарно-транспортних накладних, які б
підтверджували доставку вантажу,
шляхові листи, специфікації. Також,
судом не взято до уваги доводи
податкового органу, що керівники ПП
«Паралель ВІД», ПП «Індастріалсервіс»,
ПП «Прототип СВЛ» заперечили свою
участь у господарських операціях з
позивачем та сказали, що жодних
фінансово-господарських документів не
підписували, хоча представлені ПП
«Ремо» документи, підписані від імені
цих осіб.

Враховуючи те, що цю справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі у судове засідання суду не
прибули, хоча належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду, що підтверджується
наявними у справі повідомленнями про
вручення повісток, у відповідності до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний
розгляд проведено у порядку письмового
провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційну скаргу належить
задовольнити.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що посадовими
особами Луцької ОДПІ проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку ПП «Ремо», результати якої
оформлені актом № 2103/22.1/20134978 від 16
квітня 2013 року.

Згідно висновків акта, перевіркою
встановлено порушення, зокрема, п. 3.1 ст.
3, п. 4.1 ст. 4, п. 5.2 та 5.3 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств», внаслідок чого ПП «Ремо»
занижено податок на прибуток, що
підлягав сплаті до бюджету на загальну
суму 208 967 грн, у тому числі завищено
податок на прибуток за І квартал 2010
року на суму 1772 грн та занижено податок
на прибуток за III квартал 2010 року на
суму 178764,50 грн, за ІV квартал 2010 року на
суму 31974,16 грн.

На підставі акта перевірки, Луцькою
ОДПІ винесене податкове
повідомлення-рішення № від 22.04.2013
року, яким ПП «Ремо» збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 208967 грн та
застосовані штрафні санкції в розмірі
52241,67 грн.

Позивач не погодився із прийнятим
податковим повідомленням-рішенням та
оскаржив його до Державної податкової
служби у Волинській області, а згодом і
до Міністерства доходів і зборів
України, які своїми рішеннями від 16.05.2013
та від 13.06.2013 скарги залишено без
задоволення, а податкове
повідомлення-рішення № від 22.04.2013
- без змін.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що позов належить задовольнити,
оскільки при формуванні у І, ІІ, ІІІ та
ІV кварталах 2010 року валових витрат та
валового доходу ПП «Ремо»
використовувало податкові та
видаткові накладні, акти
здачі-прийняття робіт, прибуткові
касові ордери, з яких вбачається, що
вони містять усі обов'язкові реквізити,
які дають змогу ідентифікувати, як
юридичну так і господарську сутність
укладених правочинів, їхніх учасників,
а також грошову складову вчинених
господарських операцій, а відтак
наявні дефекти форми, на які акцентує
увагу Луцька ОДПІ, не є підставою для
визнання цих документів недійсними.
Крім того, для підтвердження
реальності здійснення господарських
операцій із ПП «Паралель ВІД», ПП
«Прототип СЛВ», ПП «Індастріалсервіс»,
позивач надав суду договори, податкові
та видаткові накладні виписані під час
здійснення господарської діяльності
ПП «Ремо» із ДП «Волинський
облавтодор», ТОВ «Ремшляхбуд», ТОВ «ВМП
Енергоконструкція», як доказ
використання робіт та послуг в
подальшому у власній господарській
діяльності. Отже, з урахуванням наявних
первинних документів на підставі яких
ПП «Ремо» сформовано валовий дохід та
валові витрати по взаємовідносинах із
ПП «Паралель ВІД», ПП «Прототип СЛВ», ПП
«Індастріалсервіс», ТОВ
«Діалог-Турбо», а також з урахуванням
наявних у матеріалах справи первинних
документів використання в подальшому
наданих та отриманих позивачем послуг
у власній господарській діяльності,
суд першої інстанції зазначив про
помилковість висновків відповідача
про те, що господарські операції
позивача з вказаними контрагентами
фактичне не відбулись.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками суду першої
інстанції не погоджується, з огляду на
таке.

Правовідносини, що виникають у зв'язку
з формуванням платником податку на
прибуток валових витрат на момент
виникнення спірних правовідносин були
врегульовані Законом України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
від 28 грудня 1994 року N 334/94-ВР (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) - далі Закон N 334/94-ВР.

Так, пунктом 5.1 Закону N 334/94-ВР
визначено, що валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Зазначений пункт 5.1 повинен
тлумачитись у системному зв'язку з
пунктом 1.32 цього Закону, який визначає
господарську діяльність як будь-яку
діяльність особи, направлену на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, у разі коли безпосередня участь
такої особи в організації
господарської діяльності є регулярною,
постійною та суттєвою.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Відтак, обов'язковими ознаками
господарської діяльності у розумінні
вищенаведених норм є: здійснення її
суб'єктами господарювання у сфері
суспільного виробництва;
спрямованість на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг; результати
зазначеної діяльності (продукція,
роботи чи послуги), які мають вартісний
характер і цінове вираження.

Пункт 5.2 Закону N 334/94-ВР містить
конкретизацію ознак окремих груп
витрат, що відносяться до валових
витрат, а пункт 5.3 - перелік витрат, які
до складу валових не належать
незалежно від того, чи пов'язані вони із
господарською діяльністю платника
податків. Згідно з цим пунктом, не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Правові засади регулювання,
організації, ведення бухгалтерського
обліку та складання фінансової
звітності в Україні, визначені Законом
України «Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність» від 16 липня 1999
року N 996-XIV (тут та далі в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин).

Статтею 9 цього Закону визначено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З аналізу наведених вище норм Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» вбачається, що
визначальною ознакою віднесення
платником податку (покупцем) витрат до
валових є їх зв'язок з господарською
діяльністю платника податку. При цьому,
необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні придбаного товару
(отриманих робіт, послуг) сум ПДВ до
складу податкового кредиту, є
підтвердження реальності
господарської операції належним чином
оформленими первинними документами,
які є характерними для тої чи іншої
господарської операції. Разом з тим,
будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи,
01.12.2010 між ПП «Паралель ВІД»
(Перевізник) та ПП «Ремо» (Замовник)
укладено договір № 8 про надання
транспортних послуг.

Аналогічний договори № 18 від 30.07.2010, № 20
від 01.09.2010 про надання транспортних
послуг позивачем (Замовник) укладено з
ПП «Індастріалсервіс». Також з цим
контрагентом укладено договір № 22 від
12.09.2010 предметом якого є регламентні
роботи з передпродажної підготовки
рейки. Крім того, як вбачається із
матеріалів справи, ПП
«Індастріалсервіс» реалізувало ПП
«Ремо» будівельні матеріали, а останнє
у свою чергу реалізувало ПП
«Індастріалсервіс» будівельні
матеріали.

Також з матеріалів справи вбачається,
що ПП «Ремо» реалізувало для ПП
«Прототип СЛВ» будівельні матеріали.

ПП «Ремо» сформовано у І, ІІ, ІІІ та ІV
кварталах 2010 року валові витрати та
валовий дохід по взаємовідносинах із
ПП «Паралель ВІД», ПП «Прототип СЛВ», ПП
«Індастріалсервіс» та ТОВ
«Діалог-Турбо», а саме: у І кварталі 2010
року валові вітрити - 49485,60 грн, валовий
дохід 56 574 грн, у ІІ кварталі 2010 року
валовий дохід 170 334,50 грн, у ІІІ кварталі
2010 року валові витрати - 715 057,80 грн,
валовий дохід - 229 294,80 грн, у ІV кварталі
2010 року валові витрати 127896,61 грн,
валовий дохід 31974,16 грн.

На підтвердження реальності вказаних
господарських операцій, позивачем
долучено до матеріалів справи копії:
актів здачі-приймання робіт,
податкових та видаткових накладних,
квитанцій до прибуткового касового
ордера.

Проте, вказані документи не
підтверджують реальність
господарських операцій, оскільки такі
містять тільки вид робіт (послуг
перевезення) та їх вартість. Однак, з
них не вбачається можливим встановити
який товар перевозився та
завантажувався (його кількість, вага,
індивідуально визначені або родові
ознаки), маршрут за яким здійснювалось
перевезення, які саме транспортні
засоби використовувались для
перевезення вантажу (їхні реєстраційні
номери, марки), водіїв, які здійснювали
перевезення, що свідчить про те, що ці
документи не відповідають вимогам
первинних документів, які визначені ст.
9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», п. 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, так як не
містять даних щодо змісту та обсягу
господарської операції, одиниці виміру
господарської операції.

Відсутність у первинних документах
вказаних вище відомостей, не дає
можливості встановити обставини того,
що придбані позивачем транспортні
послуги були використані в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності.

Крім того, з огляду на приписи пункту 1
Переліку документів, необхідних для
здійснення перевезення вантажу
автомобільним транспортом у
внутрішньому сполученні,
затвердженому Постановою Кабінету
Міністрів України від 25.02.2009 року № 207,
необхідним документом під час
здійснення перевезень на договірних
засадах, на відміну від перевезень для
власних потреб, є товарно-транспортна
накладна. У свою чергу така накладна
належить до первинних документів, на
підставі яких ведеться бухгалтерський
облік.

З аналізу Наказу Мінтрансу України
«Про затвердження типових форм
первинного обліку роботи вантажного
автомобіля» від 29.12.1995 № 488/346 (далі -
Наказ № 488/346) вбачається, що типовими
формами первинного обліку роботи
вантажного автомобіля, зокрема, є:
подорожній лист вантажного автомобіля
(форма № 2), тобто первинний документ
про облік вантажних автомобільних
перевезень, що всебічно характеризує
роботу автомобіля і водія з моменту їх
виїзду з автотранспортного
підприємства і до повернення на
підприємство та товарно-транспортна
накладна (форма № 1-ТН) - єдиний для всіх
учасників транспортного процесу
юридичний документ, призначений для
списання товарно-матеріальних
цінностей та обліку на шляху їх
переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи. Згідно п. 2
Наказу № 488/346, названа форма первинного
обліку є обов'язковою до застосування
всіма суб'єктами господарської
діяльності.

На підставі викладеного можна дійти
висновку, що у разі фактичного
здійснення транспортних перевезень, у
позивача як замовника транспортних
послуг, мають бути у наявності
товарно-транспортні накладні, які б
відображали маршрут за яким
здійснювались перевезення,
ідентифікували вантаж, транспортний
засіб, водія. Однак таких, ні під час
перевірки, ні під час судового розгляду
не представлено.

Суд апеляційної інстанції не приймає
до уваги посилання позивача, з чим
погодився суд першої інстанції, що
зазначені вище транспортні послуги
використані для перевезення щебеневої
продукції від ТОВ «ВМП
Енергоконструкція» та ДП «Волинський
облавтодор», оскільки у документах, які
складені між позивачем та ПП «Паралель
ВІД», ПП «Індастріалсервіс» відсутні
посилання на те, що перевезення
здійснювалось саме щебеневої
продукції та саме від ТОВ «ВМП
Енергоконструкція» та ДП «Волинський
облавтодор».

Суд першої інстанції вказав, що
відсутність ТТН не свідчить про
безтоварність господарських операцій,
так як поставку товару здійснювали
контрагенти позивача. Проте, суд
апеляційної інстанції такі висновки
вважає безпідставними, оскільки
відповідні докази у матеріалах справи
відсутні, а у представлених позивачем
видаткових та податкових накладних
графа транспортні витрати не
заповнена, що свідчить про те, що
організацію перевезення товару
позивач повинен був здійснити
самостійно. Як зазначає позивач,
транспортні засоби у ПП «Ремо»
відсутні, а тому у випадку реальної
поставки товарів, для організації
перевезень, він повинен був залучити
сторонню транспортну організацію. У
такому випадку, з огляду на наведені
вище законодавчі приписи, у позивача
мали б бути товарно-транспортні
накладні, які б підтверджували
реальний рух товару. Проте, таких
позивачем не представлено.

Разом з тим, як вбачається з актів
позапланової виїзної перевірки ПП
«Паралель ВІД», ПП «Індастріалсервіс»
та ПП «Прототип СЛВ» від 25.10.2012
відповідно № 5522/22-1/37319777, № 5524/22-1/36892640 та
№ 5521/22-1/36394654, у ході проведення аналізу
податкової звітності, звітів та інших
документів встановлено відсутність у
цих суб'єктів господарювання
необхідних умов для досягнення
результатів відповідної
підприємницької, економічної
діяльності в силу відсутності
управлінського або технічного
персоналу, оборотних коштів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів при
значних обсягах реалізації товарів
(робіт, послуг).

Згідно з поясненнями від 23.07.2012,
відібраними співробітниками УСБ
України у Волинській області, директор
ПП «Паралель ВІД» ОСОБА_1, директор ПП
«Паралель ВІД» та директор ПП
«Індастріалсервіс» пояснили, що
підприємницької діяльності на
підприємстві не здійснювали і не мали
наміру здійснювати, не укладали від
імені підприємств трудових угод з
найманими працівниками, тобто
зареєстрували ці підприємства
виключно з метою отримання грошової
винагороди, без наміру здійснення
підприємницької діяльності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що відповідач
правомірно збільшив позивачу
податкове зобов'язання на суму 208967 грн,
а тому суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про скасування
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

З огляду на те, що постанова суду першої
інстанції ухвалена з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи та з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про її скасування з прийняттям нової
постанови про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області - задовольнити
повністю.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 9 серпня 2013
року у справі № 803/1587/13-а - скасувати та
прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позову
Приватного підприємства «Ремо».

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
усім особам, які беруть участь у справі.

На постанову протягом двадцяти днів,
після набрання нею законної сили, може
бути подана касаційна скарга
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
О.І. Мікула

В.В. Ніколін