Справа № 813/6531/14
Суддя: Лейко-Журомська Майя Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 813/6531/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Лейко-Журомської
секретар судового засідання Косів М.Б.,
за участю представника позивача Чори
М.М., представника відповідача Кіржа
В.М., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Гостинцівської сільської ради
Мостиського району Львівської області
до відділу державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області про
скасування постанов,-
27 серпня 2014 року Гостинцівська
сільська рада Мостиського району
Львівської області звернулася до
Мостиського районного суду Львівської
області з позовом до відділу державної
виконавчої служби Мостиського
районного управління юстиції
Львівської області про визнання
протиправними дій та скасування
Ухвалою Мостиського районного суду
Львівської області від 02 вересня 2014
року відкрито провадження в даній
справі та ухвалою від 11 вересня 2014 року
справу, в порядку статті 22 КАС України,
передано на розгляд Львівського
окружного адміністративного суду.
Представник позивача позовні вимоги
уточнив, просив скасувати постанови
від 08.08.2014 року та від 11.08.2014 року ВП №
41809406. Вказав, що у наданий постановою
про відкриття виконавчого провадження
термін для добровільного виконання
рішення Гостинцівською сільською
радою не можна було виконати, оскільки
постанова надійшла в передостанній
день строку, наданого для
добровільного виконання, а засідання
ради проводиться відповідно до
регламенту. Ухвалою Мостиського
районного суду Львівської області не
визначено способу виконання рішення,
оскільки не встановлено законних
підстав для зміни виконання рішення
апеляційного суду. Зазначив, що після
закінчення терміну для добровільного
виконання відповідач не надсилав
позивачу документів, які б
стверджували про початок примусового
виконання рішення. Вказав, що постанови
державного виконавця є безпідставними
та незаконними, тому такі підлягають
скасуванню. Просив позов задовольнити.

Відповідач позов заперечив. Зазначив,
що всупереч вимозі державного
виконавця рішення апеляційного суду
боржником у наданий термін не виконано.
Згідно з актом державного виконавця
при виході за адресою місцязнаходження
боржника встановлено, що рішення суду
боржником не виконано. Тому відповідно
до вимог статей 28, 75 та 89 Закону України
«Про виконавче провадження» 08.08.2014 року
та 11.08.2014 року винесено спірні
постанови.

Представник відповідача подані
заперечення підтримав. Вказав, що
постанови державного виконавця
винесені правомірно та не підлягають
скасуванню. Просив у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі факти,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для вирішення спору
по суті, суд встановив наступні
обставини та надав їм правову оцінку.

З матеріалів справи судом встановлено,
що постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.12.2013 року апеляційну скаргу
ОСОБА_3 задоволено, постанову
Мостиського районного суду Львівської
області від 17.12.2009 року скасовано та
прийнято нову, якою зобов'язано
Гостинцівську сільську раду
Мостиського району Львівської області
надати ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення
документації з землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, на якій
знаходиться нерухоме майно ОСОБА_3, у
постійне користування.

30 січня 2014 року на виконання вказаного
рішення видано виконавчий лист, який
пред'явлено до виконання у відділ
державної виконавчої служби
Мостиського районного управління
юстиції Львівської області.

Постановою державного виконавця від 05
лютого 2014 року ВП №41809406 відкрито
виконавче провадження по виконанню
виконавчого листа №2а-11/2009 виданого
Мостиським районним судом Львівської
області. Боржнику - Гостинцівській
сільській раді, надано строк до 12
лютого 2014 року для добровільного
виконання судового рішення. Дана
постанова отримана позивачем 11 лютого
2014 року.

12 лютого 2014 року на адресу відповідача
позивачем скеровано лист щодо
виконання судового рішення, у якому
повідомлено, що постанова про
відкриття виконавчого провадження
надійшла лише 11 лютого 2014 року, а
питання надання дозволу на
виготовлення документації із
землеустрою буде розглядатись на
наступній сесії сільської ради
відповідно до статті 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні».

Державним виконавцем відкладено
провадження виконавчих дій до 21 лютого
2014 року.

14 квітня 2014 року Гостинцівська
сільська рада листом № 174/02-18
повідомила, що подання державного
виконавця було розглянуто 10 квітня 2014
року на 27 сесії 6 скликання. Відповідно
до витягу з протоколу сесії питання
розглянуто, однак у задоволенні вимог
стягувача відмовлено.

24 квітня 2014 року державним виконавцем
скеровано заяву до Мостиського
районного суду Львівської області про
встановлення способу і порядку
виконання рішення суду. Ухвалою від
13.05.2014 року у задоволенні заяви
відмовлено. У вказаній ухвалі
зазначено, що державний виконавець не
вказав, яким саме чином можна
встановити інший спосіб і порядок
виконання постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду. В
судовому засіданні не встановлено
законних підстав для зміни способу
виконання вказаного судового рішення.

При виході за адресою позивача
державним виконавцем встановлено, що
рішення суду не виконано, про що
складено акт від 08 серпня 2014 року.

08 серпня 2014 року, у зв'язку з
невиконанням боржником рішення в строк
до 12 лютого 2014 року, державним
виконавцем винесено постанову про
стягнення з боржника виконавчого
збору.

11 серпня 2014 року, оскільки боржником у
наданий державним виконавцем термін
рішення суду не виконано, державним
виконавцем винесено постанову про
накладення на боржника штрафу в
розмірі 680,00 грн.

Не погодившись з постановами від 08.08.2014
року та від 11.08.2014 року у ВП
№ 41809406 позивач звернувся до суду за
захистом своїх прав.

При прийнятті рішення суд виходить з
наступного.

Відповідно до статті 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, регламентуються Законом
України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

Статтею 11 цього Закону визначено права
та обов'язки державного виконавця.
Зокрема, державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право накладати стягнення у
вигляді штрафу.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи.

Відповідно до статті 89 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу та призначає новий
строк для виконання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 28
цього Закону у разі невиконання
боржником рішення майнового характеру
у строк, встановлений частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
його виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У разі невиконання
боржником у той самий строк рішення
немайнового характеру виконавчий збір
стягується в розмірі сорока
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з боржника - фізичної особи і в
розмірі вісімдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян з боржника -
юридичної особи. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі повернення виконавчого
документа без виконання за письмовою
заявою стягувача та у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача. Постанова про
стягнення виконавчого збору може бути
оскаржена в десятиденний строк у
порядку, встановленому цим Законом.
Виконавчий збір не стягується за
виконавчими документами про
конфіскацію майна, стягнення
періодичних платежів, стягнення
виконавчого збору, накладення арешту
на майно для забезпечення позовних
вимог, відшкодування витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, і стягнення штрафів,
накладених відповідно до вимог цього
Закону, а також у разі виконання рішень
у порядку, встановленому Законом
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень».

Згідно з частиною 1 статті 35 цього
Закону за наявності обставин, що
перешкоджають провадженню виконавчих
дій, або у разі несвоєчасного одержання
сторонами документів виконавчого
провадження, внаслідок чого вони були
позбавлені можливості скористатися
правами, наданими їм цим Законом,
державний виконавець може відкласти
виконавчі дії за заявою стягувача чи
боржника або з власної ініціативи на
строк до десяти робочих днів. Про
відкладання провадження виконавчих
дій державний виконавець виносить
відповідну постанову, про що
повідомляє сторонам.

З наведених вище норм Закону України
«Про виконавче провадження» випливає,
що вимога державного виконавця щодо
добровільного виконання судового
рішення викладається ним у постанові
про відкриття виконавчого провадження
та є обов'язковою до виконання
боржником. Винесення постанови про
накладення штрафу, як санкції за
невиконання рішення, є обґрунтованим
коли боржником не виконано рішення або
не надано доказів поважності причин
невиконання рішення у встановлений
строк.

Підставою для накладення штрафу, в
порядку статті 89 Закону «Про виконавче
провадження» є невиконання боржником
рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, які можуть бути
виконані лише боржником у встановлений
державним виконавцем строк без
поважних причин. Тобто державний
виконавець має перед застосуванням
штрафних санкцій з'ясувати, зокрема,
наявність або відсутність поважних
причин невиконання рішення і обов'язку
виконати певні дії лише боржником.

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

В статті 26 зазначеного Закону
міститься перелік питань, які
вирішуються сільськими, селищними,
міськими радами виключно на пленарних
засіданнях.

Положення частини 2 статті 4
Європейської хартії місцевого
самоврядування, вказують, що органи
місцевого самоврядування в межах
закону мають право вільно вирішувати
будь-яке питання місцевого значення,
яке не вилучене із сфери їхньої
компетенції і вирішення якого не
доручене жодному іншому органу.

Окрім того, відповідно до статті 3
Європейської хартії місцевого
самоврядування органи місцевого
самоврядування повинні діяти в рамках
закону.

Суд зазначає, що суб'єкт владних
повноважень має діяти виключно в межах
та у спосіб, що встановлені законом,
оскільки він виконує державні функції,
і лише держава шляхом законодавчого
регулювання визначає його завдання,
межі його повноважень та спосіб, у який
він здійснює ці повноваження.
Розширене тлумачення суб'єктом владних
повноважень способів здійснення своїх
повноважень не допускається.

З матеріалів справи встановлено, що
Гостинцівська сільська рада
Мостиського району Львівської області
як колегіальний орган, в порядку
встановленому Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні», на
пленарному засіданні винесла до
розгляду питання щодо надання ОСОБА_3
дозволу на виготовлення документації з
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, на якій знаходиться нерухоме
майно ОСОБА_3, у постійне користування.
За наслідком голосування (голосували
«за» - 5 чол., «проти» - з чол.,
«утримались» - 4 чол.) рішення не
прийнято.

Отже, позивачем на виконання рішення
Львівського апеляційного
адміністративного суду вчинено
відповідні дії, які передбачені
Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Інших дій,
що суперечать цьому закону позивач
вчиняти не міг.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Пунктом 8 частини 3 статті 11 цього
Закону передбачено, зокрема право
державного виконавця звертатися до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, про
видачу дубліката виконавчого
документа, про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання, про
відстрочку та розстрочку виконання
рішення.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 170 КАС
України якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
або державного виконавця ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту. Подання заяви про
роз'яснення судового рішення
допускається, якщо воно ще не виконано
або не закінчився строк, протягом якого
судове рішення може бути подане для
примусового виконання.

Згідно з пунктом 19 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№7 від 20.05.2013 року «Про судове рішення в
адміністративній справі», за правилами
статті 170 КАС України роз'яснення
судового рішення можливе тоді, коли
воно є незрозумілим. В ухвалі про
роз'яснення судового рішення суд
викладає більш повно та зрозуміло ті
частини рішення, розуміння яких
викликає труднощі, не змінюючи при
цьому суть рішення і не торкаючись
питань, які не були предметом судового
розгляду.

Звернення до суду державного виконавця
з питанням про встановлення чи зміну
порядку і способу виконання рішення не
обмежує його в праві звернутися щодо
його роз'яснення.

Отже, будучи поінформованим про
вчинення позивачем дій в межах наданих
повноважень та маючи право на
звернення до Львівського апеляційного
адміністративного суду з заявою про
роз'яснення судового рішення,
державний виконавець не скористався
таким.

Таким чином, враховуючи викладене вище,
позивачем рішення суду у визначений
строк не виконано з поважних причин, що
не враховано державним виконавцем.

Окрім того, у зв'язку з невчасним
отриманням постанови про відкриття
виконавчого провадження та
необхідністю вчинення певних дій
відповідно до вимог чинного
законодавства, відповідач не міг
розпочинати примусове виконання
рішення. Документи, які б свідчили про
початок примусового виконання рішення
в матеріалах справи відсутні.

Згідно зі статтями 2 та 11 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суб'єкти владних повноважень
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд, згідно з
статтею 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

З врахуванням вищевикладеного суд
прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог і
вважає, що позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до статті 94 КАС України слід
стягнути з Державного бюджету України
на користь Гостинцівської сільської
ради Мостиського району Львівської
області 73,08 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 86, 94, 159-163, 167, 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
постанову від 08.08.2014 року про стягнення
виконавчого збору та постанову від
11.08.2014 року про накладення штрафу, які
винесені головним державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Мостиського
районного управління юстиції у
виконавчому провадженні № 41809406.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Гостинцівської сільської
ради Мостиського району Львівської
області 73,08 грн. ( сімдесят три гривні 08
коп.) судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається протягом десяти днів з дня її
проголошення до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Львівський окружний
адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

У разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду, якщо інше не
встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 20
жовтня 2014 року.

Суддя
М.В. Лейко-Журомська