Справа № 814/5269/13-а
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2014-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/5269/13-а

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції:
Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - Бітова А.І.

суддів - Милосердного М.М.

- Ступакової І.Г.

при секретарі - Орлик Л.Л.

з участю: представника Баштанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області -
Дудара О.В., представників приватного
акціонерного товариства "Явкинський
елеватор" - Яцкова В.В. та Наконечної
С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Баштанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року у справі за позовом приватного
акціонерного товариства "Явкинський
елеватор" до Баштанської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області, Управління
Державної казначейської служби
України у Баштанському районі
Миколаївської області про зупинення
дії податкових вимог,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2013 року приватне акціонерне
товариство (далі ПАТ) "Явкинський
елеватор" звернулося до суду з позовом
до Баштанської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області (далі Баштанська ОДПІ),
Управління Державної казначейської
служби України у Баштанському районі
Миколаївської області (далі УДКС
України у Баштанському районі) про
визнання протиправними та скасування
податкових вимог від 12 грудня 2013 року
№8/11-034 і № 7/11-034.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказував, що з податкових вимог
не вбачається з яких підстав вони
винесені, стаття ПК України, на яку
містяться посилання, виключена, крім
того, Баштанською ОДПІ допущені
порушення щодо направлення вимог.

Відповідач Баштанська ОДПІ позовні
вимоги не визнала, подала письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначила, що отримала подання УДКС
України у Баштанському районі, що й
стало підставою для прийняття
оскаржуваних вимог.

Відповідач УДКС України у Баштанському
районі письмових заперечень проти
позову не надав.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року позов задоволений.

Визнано протиправною і скасовано
податкову вимогу Баштанської ОДПІ від
12 грудня 2013 №8/11-034.

Визнано протиправною і скасовано
податкову вимогу Баштанської ОДПІ від
12 грудня 2013 №7/11-034.

В апеляційній скарзі Баштанської ОДПІ
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги Баштанської ОДПІ,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

12 грудня 2013 року Баштанська ОДПІ
прийняла податкову вимогу №8/11-034 на
суму 1 340 300 грн., в якій визначена
заборгованість за бюджетною позичкою.

Того ж дня прийнято податкову вимогу
№7/11-034 на суму 11 926 грн., в якій визначена
заборгованість за бюджетною позичкою.

Оскаржувані вимоги не містять
посилання на підстави їх прийняття.

У своїх запереченнях Баштанська ОДПІ
посилається на подання ДКС України у
Баштанському районі від 15 серпня 2013
року, в яких і вказана заборгованість,
однак їх копії суду не надані.

УДКС України у Баштанському районі
надав суду довідку станом на 01 жовтня
2001 року, в якій відображена
заборгованість позивача за фінансовою
допомогою, отриманою згідно постанови
Кабінету Міністрів України від 11
вересня 1997 року №1003.

Вирішуючи справу суд першої інстанції
виходив з того, позивач у 1997 році не міг
отримати бюджетну позичку до
заснування товариства, так як
зареєстрований як юридична особа 08
травня 1998 року. Крім того, відповідачі
не надали суду належних доказів
виникнення в позивача боргу, про який
значено в оскаржуваних податкових
вимогах, у зв'язку з чим надіслання
податкових вимог позивачу не
відповідає п.59.1 ст. 59 ПК України.

Судова колегія погоджується з
висновками суду першої інстанції про
необхідність задоволення позову, однак
вважає помилковими мотиви, з яких суд
першої інстанції виходив при прийнятті
постанови.

Так, одним з мотивів з яких суд першої
інстанції виходив при прийнятті
постанови було те, що бюджетні позички
не могли бути надані позивачу у 1997 році,
оскільки, підприємство зареєстровано у
1998 році, однак з матеріалів справи
вбачається, що державна реєстрація
суб'єкта підприємницької діяльності
відбулась 12 травня 1995 року (Свідоцтво
про державну реєстрацію ДП "Явкинський
елеватор" №00955070 від 12 травня 1995 року).

08 травня 1998 року відбулась державна
реєстрація зміни організаційно
правової форми юридичної особи шляхом
перетворення державного підприємства
"Явкинський державний елеватор" () у відкрите акціонерне
товариство, що помилково не було
встановлено судом першої інстанції.

Таким чином суд першої інстанції
помилково встановив дату реєстрації
підприємства та дійшов помилкового
висновку про те, що бюджетні позички
позивачу не могли надаватися у 1997 році
до моменту його заснування.

Разом з тим, у 1995-1997 роках закупівля
зерна і сортового насіння у
сільгоспвиробника для держконтракту і
держзамовлення проводились за рахунок
наданих державою бюджетних позичок,
яки врегульовані, зокрема, Постановою
Кабінету Міністрів України від 04
лютого 1997 року № 124 "Про задоволення
державних потреб у зерні в 1997 році",
спільним Наказом Міністерства
фінансів України та Міністерства
сільського господарства і
продовольства України від 11 квітня 1996
року №72/113 "Про затвердження Порядку
надання і повернення бюджетної позички
на закупівлю продовольчого зерна,
елітного і сортового насіння за
державним замовленням 1996 року".

Так, відповідно до наведеного Порядку
надання і повернення бюджетних позичок
між державним казначейством у 1996-1997
роках між заготівельними
підприємствами та
сільськогосподарськими
товаровиробниками укладались
трьохсторонні угоди про надання
бюджетної позички, відповідно до яких,
заготівельні підприємства
зобов'язувались закласти до державних
ресурсів продовольче зерно в
кількості, що відповідає сумі
отриманої бюджетної позички та
забезпечити повернення одержаної
бюджетної позички в міру реалізації
продукції. Товаровиробник в свою чергу
зобов'язувався поставити в державні
ресурси продовольче зерно за державним
замовленням в кількості, яка
відповідає сумі отриманого авансу.

Відповідно до п. 3 Договорів про надання
бюджетної позички для авансування
закупівлі зерна, заготівельне
підприємство зобов'язується:

1) оформити бюджетну позичку строковим
зобов'язанням;

2) укласти договір з товаровиробником
на поставку у 1997 році продовольчого
зерна за держзамовленням;

3) закласти в державні ресурси
продовольче зерно в кількості, що
відповідає сумі отримано бюджетної
позички;

4) забезпечити повне повернення
одержаної бюджетної позички згідно
укладеним договором в міру реалізації
продукції, але не пізніше 1 вересня 1997
року.

Таким чином, обов'язку заготівельного
підприємства повернути позичку
передує обов'язок товаровиробника
(який є безпосереднім отримувачем
авансу) поставити в державні ресурси
зерно (насіння) в кількості, що
відповідає сумі отриманого авансу, для
його подальшої реалізації
заготівельним підприємством та
отримання ним виручки, за рахунок якої
і здійснюється погашення позички.

Одночасно, особами, відповідальними за
виконання державного контракту є
сільськогосподарські товаровиробники
(фермерські господарства), які власне і
отримували суми авансу, а не
заготівельне підприємство, а тому
відповідальність за поставку зерна за
держконтрактом несе товаровиробник, а
не заготівельне підприємство.

На заготівельне підприємство
покладався обов'язок забезпечити
окремий облік зерна, прийнятого за
угодами та передати його до
держресурсів.

Таким чином, заготівельне підприємство
може нести відповідальність лише в
тому випадку, якщо воно отримало зерно
від товаровиробника та не передало до
держрезерву.

В даному випадку, апелянтом не доведено
факту отримання позивачем зерна від
товаровиробників та подальшої не
передачі цього зерна до держресурсів,
як умови притягнення заготівельного
підприємства до відповідальності.

Крім того, згідно п.9 ст.17 БК України
органами, уповноваженими здійснювати
заходи з погашення податкового боргу
та заборгованості по бюджетній
позичці, є виключно податкові органи.

Згідно ч.1 підрозділу 10 р. ХХ "Перехідні
положення" ПК України погашення
простроченої заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою за
кредитом (позикою), залученим державою
або під державну гарантію, а також за
кредитом з бюджету (включаючи плату за
користування такими кредитами
(позичками) та пеню) здійснюється у
порядку, визначеному главою 9 розділу
ІІ цього Кодексу.

Пунктом 14.1.153 ст. 14 ПК України
передбачено, що податкова вимога - це
письмова вимога органу державної
податкової служби до платника податків
щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пп.59.2 ст. 59 ПК України
якщо контролюючий орган, що визначив
суми грошового зобов'язання платника
податків, не є органом державної
податкової служби, такий контролюючий
орган надсилає відповідному органу
державної податкової служби подання
про здійснення заходів з погашення
податкового боргу платника податків, а
також розрахунок його розміру, на
підставі якого орган державної
податкової служби надсилає податкову
вимогу. Форма зазначеного подання
затверджується Кабінетом Міністрів
України

Таким чином, передумовою для
направлення платнику податків
податкової вимоги є проведення
контролюючим органом процедури
узгодження суми податкового
зобов'язання з платником податків.

Як вбачається з матеріалів справи
контролюючим органом, що визначив суми
грошового зобов'язання, є УДКС України
у Баштанському районі.

В матеріалах справи відсутні
документи, які б свідчили про
здійснення останнім узгодження суми
боргу позивача.

Разом з тим на підставі подань УДКС
України у Баштанському районі
Миколаївської області від 15 серпня 2013
року Байштанською ОДПІ надіслано ПАТ
"Явкинський елеватор" податкові вимоги
від 12 грудня 2013 року №7/11-034, 8/11-034, якими
повідомлено про наявність
простроченої заборгованості за
бюджетними позичками, наданими на
закупівлю сільськогосподарської
продукції за держконтрактом
(замовленням) в 1997 році у сумі 1 352 226 грн.
та встановлено, що у разі несплати
вказаної заборгованості до платника
податків будуть застосовані
передбачені Кодексом заходи стягнення.

Однак, саме по собі подання носить лише
обліковий, інформативний характер щодо
наявності суми простроченої
заборгованості за кредитами,
бюджетними позичками/фінансовою
допомогою перед державою, а, отже, не
може бути доказом, що підтверджує факт
отримання фінансової допомоги та стан
розрахунків з бюджетом.

Належними доказами, які підтверджують
наявність чи відсутність
заборгованості, а також встановлюють
розмір заборгованості за бюджетною
позичкою, можуть бути виключно
первинні документи, оформлені у
відповідності до вимог ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
оскільки тільки первинні документи,
які підтверджують факти здійснення
господарських операцій і складені під
час здійснення господарської операції,
є правовою підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій. Так до суду не надані
належним чином засвідченні копії
доказів заборгованості відповідача
перед бюджетом, зокрема первинні
бухгалтерських та банківські
документи, які б підтверджували
надання позички ПАТ "Явкинський
елеватор", накладні, рахунки, доказів
проведення звірки взаєморозрахунків
(ініціативу проведення звірки
взаєморозрахунків покладено на
управління державного казначейства).

Таким чином доказів заборгованості
позивача перед бюджетом не надано,
звірка взаєморозрахунків не проведена.

Подані апелянтом копії договорів за 1997
рік, зокрема, про надання бюджетної
позички для авансування закупівлі
зерна державним замовленням від 20
березня 1997 року (а.с. 123-156),
документально не підтверджують їх
виконання, а тому не повинні бути
прийняті як докази реального виконання
сторонами зобов'язань за цими
договорами і, відповідно, отримання
заготівельним підприємством (ПАТ
"Явкинський елеватор") бюджетної
позички.

Крім того, відповідно до податкових
вимог сума боргу по бюджетним позичкам
надана на закупівлю с/г продукції за
держконтрактом (замовленням) в 1997 році.
у сумі 1 352 226 грн., однак, згідно наданих
до суду апеляційної інстанції
договорів така сума позички становить
149 437, 21 грн.

Неможливість визначення суми
заборгованості за бюджетною позичкою
та не проведення процедури узгодження
зазначеної суми зобов'язання, свідчить
про відсутність визначених ст. 59 ПК
України підстав для прийняття
податкових вимог.

З огляду на наведене, судова колегія
вважає, що позов про визнання
протиправними та скасування
податкових вимог є обґрунтованим, та
таким що підлягає задоволенню з
підстав зазначених в мотивувальній
частині судового рішення апеляційного
суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 201 КАС України -
підставою для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи чи
питання але із помилковим
застосуванням норм матеріального чи
процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції
правильно вирішив справу, але з
помилковим застосуванням норм
матеріального права, судова колегія на
підставі п.1 ч.1 ст. 201 КАС України, вважає
необхідним змінити рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.2 ч.1 ст. 198; п.1 ч.1
ст. 201; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС
України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Баштанської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області
залишити без задоволення.

Змінити мотивувальну частину
постанови Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року з підстав зазначених в
мотивувальній частині постанови
апеляційного суду.

В іншій частині постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2014 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення
виготовлений 03 жовтня 2014 року.

Головуючий:

Суддя:

Суддя: