Справа № 757/17000/14-а
Суддя: Гром Л.М.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Середа
Суддя-доповідач: Гром Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді - Гром Л.М.;

суддів - Бєлової Л.В.,

Міщука М.С.,

розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі міста Києва на постанову
Печерського районного суду міста Києва
від 14 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Печерському районі міста Києва про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Постановою Печерського районного суду
міста Києва від 14 липня 2014 року позов
задоволено, визнано протиправною
бездіяльність УПФУ в Печерському
районі м. Києва щодо нездійснення
перерахунку і виплати ОСОБА_3
щомісячного довічного грошового
утримання як судді у відставці
відповідно до вимог частини третьої
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (в редакції
до змін, внесених згідно із Законом
України від 08.07.2011 р. № 3668-VI) за квітень
2014 року; зобов'язано УПФУ в Печерському
районі м. Києва здійснити перерахунок і
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
ОСОБА_3 за квітень 2014 року на підставі
довідки Апеляційного суду м. Києва від
18.03.2014 р. № 38/04 в розмірі 90% заробітної
плати працюючого на відповідній посаді
судді, без обмеження граничного
розміру та виплатити заборгованість,
що виникне на день такого перерахунку,
з урахуванням раніше проведених
виплат.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
до Київського апеляційного
адміністративного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалене у
справі судове рішення скасувати та
постановити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

За змістом ч. 1 ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: 1) відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь в справі, про розгляд справи за
їх участю; 2) неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання; 3) подання
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції, які прийняті у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 183-2 цього Кодексу.

З огляду на викладене та враховуючи те,
що справу можливо вирішити на основі
наявних у ній доказів, колегія суддів
вважає, що розгляд справи має бути
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 197 КАС
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Указом Президента України від 11.07.2005 р.
№ 1078/2005 ОСОБА_3 звільнено з посади судді
військового місцевого суду Київського
гарнізону у зв'язку з поданням заяви
про відставку. Стаж роботи позивача на
посаді судді становить понад 35 років.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в
Печерському районі м. Києва та отримує
щомісячне довічне грошове утримання,
розраховане згідно з довідкою
військового місцевого суду Київського
гарнізону від 11.09.2008 р. № 32.

24.03.2014 р. ОСОБА_3 звернувся до УПФУ в
Печерському районі м. Києва із заявою
про перерахунок його щомісячного
довічного грошового утримання на
підставі довідки Апеляційного суду м.
Києва від 18.03.2014 р. № 38/04, відповідно до
якої суддівська винагорода працюючого
судді місцевого суду станом на 01.12.2013 р.
становить 23142 грн.

Листом від 01.04.2014 р. № 53/Б-6 відповідач
повідомив про відсутність підстав для
перерахунку довічного грошового
утримання на підставі довідки
Апеляційного суду м. Києва від 18.03.2014 р.
№ 38/04, оскільки перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання здійснюється лише
для суддів Конституційного Суду
України.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
наступних мотивів, з чим погоджується
колегія суддів.

Відповідно до ст. 43 ЗУ «Про статус
суддів» від 15.12.1992 року, який був чинний
на час виникнення правовідносин між
ним та відповідачем, судді у відставці,
який має стаж роботи на посаді судді не
менше 20 років, виплачується за його
вибором пенсія або звільнене від
сплати податку щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
на відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи на посаді судді понад
20 років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді.

Виходячи з вимог вищезазначеної норми
закону та стажу позивача на посаді
судді, йому при звільненні у відставку
було призначене щомісячне довічне
грошове утримання в розмірі 90 %
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, що також
підтверджується і письмовими
запереченнями відповідача, згідно з
якими з 01.01.2007 року довічне грошове
утримання позивача було перераховане в
розмірі 90% заробітної плати працюючого
судді.

Згідно ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»,
суддівська винагорода складається з
посадового окладу та ряду доплат, в
тому числі за вислугу років. Посадовий
оклад судді місцевого суду
встановлюється з 01.01.2012 року у розмірі 8
мінімальних заробітних плат.

Вимогами статті 43 Закону України «Про
статус суддів» (в редакції 1992 року)
встановлено, що за суддею, який
перебуває у відставці, зберігається
звання судді і такі ж гарантії
недоторканності та соціального
захисту, як і до виходу у відставку. За
суддею зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання виходячи з розміру
працюючого на відповідній посаді
судді.

Відповідно до абзацу 3 пункту 1
Постанови Верхової Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» № 2863-ХІІ від 15.12.1992
року, яка діяла на час призначення
позивачу довічного грошового
утримання, у разі зміни заробітної
плати суддів розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці обчислюється виходячи з
нового розміру заробітної плати судді,
який працює на відповідній посаді.

Також судова колегія погоджується, що
ст. 138 Закону України «Про судоустрій та
статус суддів» (в редакції 2010 року) на
яку посилається відповідач, визначає
порядок визначення розміру грошового
утримання судді, який виходить у
відставку після набуття чинності цим
Законом. Цей Закон не має зворотної дії
у часі та не поширюється на
правовідносини, які виникли раніше:
статус судді у відставці був
встановлений позивачеві до прийняття
цього Закону у 2004 році з призначенням
довічного грошового утримання 90%
зарплати працюючого судді на
відповідній посаді, і цей статус
зберігається за ним довічно.

Разом з тим, Законом України «Про
заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи», який набрав чинності з 01.10.2011
року, ч.3 і 5 статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
викладено в новій редакції, згідно з
якою щомісячне довічне грошове
утримання виплачується судді у розмірі
80 відсотків грошового утримання судді,
з якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 01.01.2011 -
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, який
працює на відповідній посаді (ч.3 статті
138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (ч.5 статті 138 Закону).
Виключення із загального правила було
застосовано лише для суддів
Конституційного Суду України, за якими
було збережено право на перерахунок
раніше призначеного щомісячного
довічного грошового утримання в разі
зміни розміру грошового утримання
діючих суддів Конституційного Суду
України (ч. 4 ст. 138 Закону ).

Проте, положення ч.3 ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» в редакції Закону України від
08.07.2011 визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від 03.06.2013
№ 3-рп/2013.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність у позивача
права на перерахунок довічного
грошового утримання без встановлення
будь-якого обмеження кінцевим терміном
або строком, на який призначається
довічне утримання, оскільки судді, що
працюють або працювали у системі судів
загальної юрисдикції, не повинні
ставитись у менш вигідне становище в
питаннях пенсійного забезпечення, а
саме нарахування та виплати довічного
грошового утримання судді у відставці,
порівняно із суддями Конституційного
Суду України, а відтак, і позивач має
право на перерахунок щомісячного
грошового утримання судді у відставці
з 01.12.2013 у зв'язку із збільшенням
розміру суддівської винагороди судді,
що перебуває на відповідній посаді.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог в частині визнання незаконною
бездіяльності відповідача у
перерахунку розміру довічного
грошового утримання та зобов'язання
здійснити перерахунок грошового
утримання є вірним.

Отже, судова колегія визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи відповідні
правові норми та встановлені
обставини, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про застосування
статті 200 КАС України.

Керуючись статтями 183-2, 195, 197, 200, 203, 205, 206
КАС України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Печерському
районі міста Києва - залишити без
задоволення.

Постанову Печерського районного суду
міста Києва від 14 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Головуючий суддя
Гром Л.М.

Судді:
Бєлова Л.В.

Міщук М.С.