Справа № 2а-0770/2915/12
Суддя: Запотічний І.І.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 р.
Справа № 876/8998/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів :

головуючого судді:
Запотічного І.І.,

суддів:
Довгої О.І., Ліщинського А.М.,

при секретарі судового засідання:
Нефедовій А.О.,

за участі представника апелянта:
Голош Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Чопської митниці Державної митної
служби України на постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01.04.2013р. по
справі № 2а-0770/2915/12 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Голден Фрутс» до
Чопської митниці Державної митної
служби України, за участі третьої особи
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Закарпатській області про визнання
протиправним та скасування рішення та
стягнення надміру сплачених коштів,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Голден Фрутс»
звернулося в суд з позовом до Чопської
митниці Державної митної служби
України, за участі третьої особи
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Закарпатській області, в якому, з
врахуванням уточнених позовних вимог,
просило визнати протиправним та
скасувати рішення про визначення
митної вартості товару № 305000003/2012/100334/2
від 16.05.2012 року та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 305090000/2/00084 від 16.05.2012
року та стягнути з Державного бюджету
України надмірно сплачених за
вантажними митними деклараціями ВМД №
305090000/2012/006644 від 16.05.2012 року та ВМД №
305090000/2012/006748 від 18.05.2012 року сум податку
на додану вартість у розмірі 53007,96 грн.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01.04.2013р.
позовні вимоги ТзОВ «Голден Фрутс»
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано рішення Чопської митниці про
визначення митної вартості товару «
305000003/2012/100334/2 від 16.05.2012 року та картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні чи пропуску товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України №305090000/2/00084; стягнуто з
Державного бюджету України надмірно
сплачену за вантажними деклараціями
№305090000/2012/006644 від 16.05.2012 року та
№305090000/2012/006748 суму податку на додану
вартість у розмірі 53007,06 грн.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції Чопська митниця
Державної митної служби України
оскаржила її, подавши до Львівського
апеляційного адміністративного суду
апеляційну скаргу, та з наведених в ній
підстав з посиланням на порушення
судом першої інстанції, при прийнятті
оскаржуваного рішення, норм
матеріального права та неповне
з'ясування всіх обставин справи
просить скасувати оскаржувану
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01.04.2013р. по
справі № 2а-0770/2915/12 та прийняти нову
постанову, якою в задоволені позовних
вимог ТзОВ «Голден Фрутс» відмовити.

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову, якою задовольнити його
позовні вимоги.

Позивач, будучи повідомленим судом про
час та місце розгляду справи, явки
представника в судове засідання не
забезпечив, що відповідно до ч.4 ст. 196
КАС України не перешкоджає розгляду
справи без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача та
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, вивчивши доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції не знаходить підстав для її
задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 10.05.2012 року між позивачем, як
Покупцем та особою - нерезидентом CITRONEX I
SP.Z.O.O., Польща як Продавцем укладено
Контракт № 29 щодо поставок свіжих
фруктів на загальну суму 1000000 (один
мільйон ) Евро.

Так, 16.05.2012 року позивач, з метою митного
оформлення товарів, а саме «бананів
зелених, врожай 2012 року, сорту Citronex»
подав до митного органу вантажну митну
декларацію за № 305090000/2012/006623 та інші
підтверджуючі вартість товару
документи, розрахувавши митну вартість
за першим методом визначення митної
вартості (за ціною договору) щодо
товарів, які імпортуються у розмірі
158297, 88 грн. Однак митним органом
зазначену декларацію митної вартості
до оформлення прийнято не було та
винесено рішення про визначення митної
вартості товарів, шляхом застосування
6-го резервного методу визначення
митної вартості, яким встановлено
митну вартість, відмінну від заявленої
декларантом, а саме у розмірі 290807,24 грн.,
з розрахунку 1,9 USD за кг. товару, а
декларанту, незважаючи на подані
товаросупровідні документи, в яких
було чітко зазначено ціну товару та
встановлено його вартість, було
запропоновано надати додаткові
документи для підтвердження заявленої
митної вартості.

Позивач на виконання вимог митного
органу, з метою запобігання збитків,
внаслідок втрати вартості товару та
його псування через специфічність
властивостей продуктів рослинного
походження, подав для митного
оформлення товару ВМД №305090000/2012/006644 від
16.05.2012 р., у якій зазначив скореговану
митну вартість у розмірі 290807,24 грн. та
№305090000/2012/005312 від 24.04.2012 р. у яких
зазначив скориговану митну вартість
товару на суму 244821,70 та сплатив до
державного бюджету податку на додану
вартість в сумі 58161,45 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач з метою митного оформлення
наступної партії такого ж товару, а
саме 18.05.2012 року подавав до митного
органу для митного оформлення
вантажно-митну декларацію ВМД №
30509000/2012/006748 від 18.05.2012р., у якій,
виконуючи вимоги рішення
№305000003/2012/100334/2 від 16.05.2012, зазначав
скориговану на підставі
вищезазначеного рішення митного
органу митну вартість товару.

Відповідно до ст.ст.260, 262 Митного
Кодексу України, митна вартість
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, визначається
декларантом відповідно до положень
цього Кодексу. Митна вартість товарів і
метод її визначення заявляються
(декларуються) митному органу
декларантом під час переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання декларації митної
вартості. Порядок та умови
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, встановлюються Кабінетом
Міністрів України, а порядок
заповнення декларацій митної вартості
- спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади в галузі
митної справи.

Визначення митної вартості товарів, що
ввозяться на митну територію,
здійснюється шляхом застосування
методів, визначених ст. 266 МКУ. Зокрема,
ст. 266 МКУ встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України,
здійснюється шляхом застосування
таких методів: за ціною угоди щодо
товарів, які імпортуються (метод 1); за
ціною угоди щодо ідентичних товарів
(метод 2); за ціною угоди щодо подібних
(аналогічних) товарів (метод 3); на
основі віднімання вартості (метод 4); на
основі додавання вартості (метод 5);
резервного (метод 6).

Відповідно до ст. 259 Митного кодексу
України митна вартість товарів це
заявлена декларантом або визначена
митним органом вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, яка обчислюється на момент
перетинання товарами митного кордону
відповідно до положень цього Кодексу.

Митна вартість заявляється
(декларується) митному органу
декларантом шляхом подання декларації
митної вартості. Згідно з приписами ст.
261 Митного кодексу, відомості про митну
вартість використовуються для
нарахування податків і зборів, ведення
митної статистики, а також у
відповідних випадках для розрахунків у
разі застосування штрафів, інших
санкцій та стягнень.

Статтею 266 МК України встановлені
методи визначення митної вартості
товарів, які імпортуються в Україну.
Визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну,
здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; 3) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; 4) на
основі віднімання вартості; 5) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); 6) резервного.

При цьому основним методом є метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1, проводиться
процедура консультацій між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості. У ході
таких консультацій митний орган та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, за основу може братися ціна, за
якою оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Застосування цього методу чітко
передбачено нормами ст. 267 МК України, в
якій зазначено, що митною вартістю за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються, є вартість операції,
тобто ціна, що була фактично сплачена
або підлягає сплаті за товари, якщо
вони продаються на експорт в Україну,
скоригована в разі потреби відповідно
до частини другої цієї статті. Ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або які
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів на користь продавця
та/або на користь продавця через третіх
осіб, та/або на пов'язаних з продавцем
осіб.

Частиною 4 ст. 267 МК України визначено
умови, дотримання яких є необхідним для
застосування методу визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції), такими умовами є:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) стосовно продажу оцінюваних товарів
або їх ціни відсутні будь-які умови
або застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті;

4) покупець і продавець не є пов'язаними
між собою особами або хоч і є
пов'язаними між собою особами, але ці
відносини не вплинули на ціну товарів.
За наявності достатніх підстав
вважати, що зазначені відносини
вплинули на ціну оцінюваних товарів,
митний орган повинен повідомити про це
декларантові та надати йому можливість
для відповіді та доказу відсутності
впливу взаємозв'язку продавця і
покупця на ціну, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари. На вимогу декларанта
таке повідомлення здійснюється у
письмовій формі.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що право митного
органу вимагати подання додаткових
документів стосується не визначення
митної вартості, а її декларування і
правовою підставою для такої вимоги є
п.11 Порядку, затвердженого Постановою
КМУ № 1766 від 20.12.06 р.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, вказаний обов'язок
декларанта базується на встановленій у
ч. 2 ст. 265 МК України нормі, у
відповідності з якою митний орган має
право упевнитися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа
чи декларації, поданої для цілей
визначення митної вартості. З аналізу
вищевказаного можна дійти висновку, що
право митного органу витребувати у
декларанта додаткові документи, а у
останнього - кореспондуючий обов'язок
представити запрошені документи,
виникає лише за наявності ознак
невірогідності представлених
відомостей про зміст торгівельної
операції або за наявності таких же
ознак щодо самих документів, в яких ці
відомості містяться.

Відповідно до п. 14 цього ж Порядку
зазначено, що якщо декларантом не
подано в установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Аналіз вказаних правових норм дає
підстави колегії суддів апеляційного
суду прийти до висновку, що вимога
суб'єкта владних повноважень - митного
органу про подання додаткових
документів: не відноситься до
виключних умов не застосування першого
методу визначення митної вартості (за
ціною договору) та створює для
суб'єктів ЗЕД умови менш сприятливі,
ніж ті, які встановлені законом, що
суперечить вимогам ст. 3 МК України щодо
застосування при визначенні митної
вартості товарів тільки норм Митного
кодексу і законів.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції та вважає, що зважаючи на
специфіку товару та ціни на вказаний
товар, яка змінюється в залежності від
свіжості продуктів рослинного
походження, відповідач безпідставно та
завідомо визначив несприятливі умови
для позивача - у вигляді надання
додаткових документів у встановлені
строки. Оскільки поставки товару
здійснювалися у максимально скорочені
строки, зволікання із збиранням
додаткових документів для позивача
було рівнозначне значним фінансовим
втратам та порушенням додаткових умов
контракту перед контрагентом -
імпортером.

Відповідно до п. 11 Порядку
декларування, у разі витребування
додаткових документів для
підтвердження митної вартості,
посадова особа митного органу у графі
«Для відміток митниці» декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис.

Згідно п. 9 Порядку заповнення
декларації митної вартості,
затвердженого чинним на дату
виникнення спірних правовідносин
наказом Держмитслужби України від
02.12.2003 №828, за відсутності в будь-якій
графі ДМВ місця, потрібного для
зазначення відомостей, допускається
запис їх на зворотному боці
відповідного аркуша ДМВ із зазначенням
графи, якої стосується цей запис.
Такий запис засвідчується підписом і
печаткою особи, яка вчинила запис, а у
відповідних графах ДМВ робиться
відмітка «Див. на звороті».

Однак, наявної в матеріалах справи
копії декларації митної вартості
вбачається, що в графі «Для відміток
митного органу» відмітка «Див на
звороті» не проставлена, а в записі на
зворотньому боці копії декларації не
назначена графа, якої стосується цей
запис.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що суд першої
інстанції, постановляючи рішення про
задоволення позову, виходив з того, що
відповідачем необґрунтовано не
застосовано перших п'яти методів
визначення митної вартості товару, та
не проведена консультація між митним
органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
послідовного вибору методів (від
першого до шостого) визначення митної
вартості товарів, а тому рішення
митного органу про визначення митної
вартості товару № 305000003/2012/100334/2 від
16.05.2012 р. та картка відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України №
305090000/2/00084 від 16.05.2012 р. є неправомірними
і підставно скасовані судом першої
інстанції.

Оскільки, підставою для декларування
імпортованого товару за ВМД за
вказаною у них митною вартістю було
рішення митного органу про визначення
митної вартості товару в межах
поставки за одним
зовнішньоекономічним контрактом
шляхом застосування резервного методу,
вищевказане рішення митного органу
призвели до надмірної сплати позивачем
податку на додану вартість.

Так, матеріалами справи
підтверджується, що розмір переплати
позивачем ПДВ становить 53007,06 грн., з
них: 26501,87 грн. по ВМД № 305090000/2012/006623 від
16.05.2012 року та 26505,19 грн. по ВМД №
305090000/2012/006748 від 18.05.2012 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 264 Митного Кодексу
України (чинного на час виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
у разі якщо після сплати декларантом
податків і зборів (обов'язкових
платежів) згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
буде прийнято рішення про застосування
митної вартості, заявленої
декларантом, сума надміру сплачених
податків і зборів (обов'язкових
платежів) повертається декларанту у
місячний термін з дня прийняття
рішення, у порядку, передбаченому
законодавством.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційного суду погоджується із
висновком суду першої інстанції та
вважає, що рішення Чопської митниці
Державної митної служби про визначення
митної вартості товару № 305000003/2012/100334/2
від 16.05.2012 року, картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України № 305090000/2/00084 від 16.05.2012
року, не є достатньо обґрунтованими та
не знайшли свого підтвердження
зібраними у справі належними та
допустимими доказами, а відтак судом
першої інстанції правомірно такі
визнані протиправними та скасовано, а
також стягнуто з Державного бюджету
України надміру сплачені за вантажними
митними деклараціями ВМД № 305090000/2012/006644
від 16.05.2012 року та ВМД №605090000/2012/006748 від
18.05.2012 року суми податку на додану
вартість у розмірі 53007,96 грн.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
Чопської митниці Державної митної
служби України суттєвими не являються
і не дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а тому
апеляційну скаргу Чопської митниці
Державної митної служби України слід
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Чопської митниці
Державної митної служби України
залишити без задоволення, а постанову
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 01.04.2013року
по справі № 2а-0770/2915/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
І.І. Запотічний

Судді
О.І.Довга

А.М.Ліщинський

Повний текст ухвали складений 17.10.2014
року.