Справа № 603/698/14-а
Суддя: Гудкова Ю. Г.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/698/14-а
Провадження № 2-а/603/46/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р. Монастириський районний
суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Гудкової Ю.
Г.

при секретарі Осиф Т.В.

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Монастириська справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області про визнання протиправним та
скасування рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області, зобов»язання вчинити певні
дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі про
визнання протиправним та скасування
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі №08/03
від 27.08.2014 року про відмову у
призначенні виплати пенсії за віком, а
також зобов'язання відповідача
призначити їй пенсію за віком згідно
п.7.2 розділу XV«Прикінцеві положення»
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування». Посилається на те, що
01.02.1979 року прийнята на роботу
вишивальницею в Тлумацьку дільницю
фабрики художніх виробів імені Рози
Люксембург, а 04.08.1994 року звільнена з
роботи у зв»язку із скороченням
чисельності працівників. Загальний
стаж роботи за вказаний період
становить 15 років 6 місяців. У
подальшому, зокрема з 05.11.1994 року по
22.01.1995 року отримувала допомогу по
безробіттю, з 01.04.1995 року по 31.12.1999 рік -
працювала в с.с. «Колос», а далі - була
оформлена по догляду за пенсіонером та
по догляду за інвалідом. 17.07.2014 року їй
виповнилось 55 років, загальний
страховий стаж становить більше 30
років. 14.08.2014 року звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі із відповідною
заявою про призначення пенсії за віком,
проте 27.08.2014 року Управлінням
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі прийнято
рішення про відмову в її призначенні.
Дане рішення вважає протиправним,
таким, що суперечить чинному
законодавству України. Вважає, що має
право на одержання пенсії за віком у
відповідності до п.7.2 розділу
XV«Прикінцеві положення» Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування»,
оскільки досягнула 55 -річного віку,
наявний страховий стаж - не менше 30
років, а також була звільнена з роботи.
На підставі зазначеного просить суд
визнати протиправним і скасувати
оскаржуване нею рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі від 27.08.2014 року
№08/03, зобов'язати відповідача
призначити їй пенсію за віком згідно
п.7.2 розділу XV«Прикінцеві положення»
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування».

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
позов підтримала повністю з підстав,
наведених у ньому. Просить позов
задовольнити.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав з мотивів, наведених у
адміністративному позові, просить суд
його задовольнити. Суду пояснив, що
оскільки позивач досягнула 55-річного
віку, страховий стаж - більше 30 років,
про що свідчать відповідні записи у
трудовій книжці, була звільнена з
роботи, тому вона має право на
призначення пенсії за віком згідно п.7.2
розділу XV«Прикінцеві положення»
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування».

Представник відповідача - Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі - в судове
засідання не з»явився, проте подали
суду заяву про розгляд справи у їх
відсутності.

У попередньому судовому засіданні
представник ОСОБА_4 позов не визнала.

Також представником відповідача
подано суду письмові заперечення на
позов, що долучені до матеріалів
справи.

Як убачається із вищевказаних
письмових заперечень, позов не
визнають повністю, просять суд у його
задоволенні відмовити. У обґрунтування
заперечення позову посилаються на те,
що за результатами розгляду заяви
ОСОБА_1 про призначення їй пенсії за
віком та відповідно до поданих
документів встановлено, що загальний
стаж роботи позивача становить 23 роки 6
місяців 2 дні. У трудовій книжці ОСОБА_1
запис, що підтверджує стаж роботи
вишивальниці на Івано-Франківській
фабриці художніх виробів, проведено
некоректно, зокрема не вказана дата
наказу про звільнення, що не відповідає
вимогам, передбаченим п.2.26 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок на
підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 року №58, у
редакції, що діяла станом на 04.08.1994 року,
у зв»язку з цим даний період роботи до
стажу не враховано. У відповідь на
запит відповідача до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Івано-Франківську з проханням
допомогти у витребуванні
підтверджуючих документів для
зарахування стажу роботи періоду з
01.02.1979 року по 04.08.1994 року одержано
відповідь про неможливість
підтвердити стаж роботи ОСОБА_1, так як
накази з особового складу за цей період
вказаної фабрики на зберігання до
держархіву не надходили. А тому у
зв»язку з відсутністю підтверджуючих
документів до стажу роботи позивача на
фабриці імені Рози Люксембург за
зазначений період враховано час
догляду матері за дітьми до 3 років
згідно свідоцтв про народження дітей,
зокрема з 02.04.1978 року по 01.04.1981 року, з
01.06.1981 року по 31.05.1984 року. Також
посилаються на положення ст.26 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування» -
пенсійний вік для жінки з датою
народженя 17.07.1959 року становить 58 років,
отже, при досягненні 58 років, за
наявності страхового стажу не менше 15
років набувається право на пенсію за
віком. Вважають, що позивач ОСОБА_1 не
має права на одержання пенсії за віком,
а тому оскаржуване нею рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі №08/03 від 27.08.2014
року про відмову у призначенні виплати
пенсії за віком є законним.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, перевіривши та
оцінивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов підлягає до задоволення
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права.

Виходячи із завдання
адміністративного судочинства на
адміністративні суди покладено
обов`язок при оскарженні рішень, дій
або бездіяльності суб`єктів владних
повноважень, якими є органи Пенсійного
фонду України, перевіряти оскаржувані
рішення, дії або бездіяльність на їх
відповідність певним критеріям,
визначеним ч.3 ст. 2 КАС України.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КАС України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно вимог ст. 2 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», передбачені
наступні види державних пенсій: а)
трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років.

Відповідно до приписів ст. 7 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
звернення за призначенням пенсії може
здійснюватися у будь-який час після
виникнення права на пенсію.

Згідно вимог ст. 80 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» заява про
призначення пенсії працюючим
подається за місцем роботи, а
непрацюючим - до зазначених у статті 81
цього Закону органів за місцем
проживання заявника.

Відповідно до положень ст. 81 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
призначення пенсій і оформлення
документів для їх виплати здійснюється
органами Пенсійного фонду України.

У відповідності до п.7.2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
пенсійне страхування» до 1 січня 2015
року право дострокового виходу на
пенсію за віком мають жінки, яким
виповнилося 55 років, за наявності
страхового стажу не менше 30 років та
за умови звільнення з роботи. У цьому
випадку розмір їх пенсії, обчислений
відповідно до статті 27 та з урахуванням
статті 28 цього Закону, зменшується на
0,5 відсотка за кожний повний чи
неповний місяць дострокового виходу на
пенсію.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, досягнула
55 років.

Як убачається із оглянутої у судовому
засіданні трудової книжки позивача
серії НОМЕР_1, заповненої 06.02.1979 року,
ксерокопія якої знаходиться у
матеріалах справи, ОСОБА_1 01.02.1979 року
прийнята на роботу вишивальницею в
Тлумацьку дільницю Івано-Франківської
фабрики художніх виробків імені Рози
Люксембург (наказ №19 від 01.02.1979 року).

Згідно другого порядкового запису
трудової книжки позивача у
відповідності до наказу №207 від 01.08.1988
року у зв»язку з переходом на нову
оплату праці рахувати вишивальницею
вручну по 3-му розряду з 01.08.1988 року.

У відповідності до наступного запису -
згідно наказу №247 від 10.08.1992 року
фабрика перейменована на
Івано-Франківську
виробничо-торгівельну фірму
«Візерунки Прикарпаття».

04.08.1994 року позивач звільнена з роботи
по скороченню чисельності працівників,
ст.40 п.1 КЗпП України (наказ №377п).

05.11.1994 року ОСОБА_1 Монастириським
районним центром зайнятості
призначено виплату допомоги по
безробіттю відповідно до ст.26 п.1 п.п.
«б» Закону України «Про зайнятість
населення» (наказ №590 «б» від 07.11.1994
року), що також зазначено і у довідці
№02/1140, виданій Монастириським районним
центом зайнятості» 18.09.2014 року.

Дата звільнення позивача з роботи с.с.
«Колос» згідно записів трудової
книжки, що не оспорюється відповідачем,
31.12.1999 року.

У подальшому ОСОБА_1 з 20.04.2000 року по
30.06.2000 року, з 01.07.2000 року по 01.08.2002 року -
оформлена по догляду за пенсіонером, а
з 23.10.2002 року по 31.12.2003 року та з 01.01.2004
року по 16.07.2014 року - оформлена по
догляду за інвалідом.

14.08.2014 року після досягнення 55-річного
віку позивач звернулась звернулась із
письмовою заявою до Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі про
призначення їй пенсії за віком.

Однак, оскаржуваним рішенням
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі №08/03 від 27.08.2014
року ОСОБА_1 відмовлено в призначення
пенсії за віком, у зв»язку з тим, що
відповідно до поданих документів
загальний стаж роботи становить 23 роки
6 місяців 2 дні. У трудовій книжці запис,
який підтверджує стаж роботи
вишивальниці на Івано-Франківській
фабриці художніх виробів імені Рози
Люксембург з 01.02.1979 року по 04.08.1994 року
проведено некоректно, а саме не вказана
дата наказу на звільнення, у зв»зку з
чим цей період до стажу не враховано.

Відповідно до статті 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», пункту 1
постанови Кабінету Міністрів України
від 12.08.93 № 637, основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Як убачається із трудової книжки
позивача, дійсно при звільненні її з
роботи згідно наказу №377п від 04.08.1994
року мало місце недотримання
відповідальною особою, яка здійснювала
відповідний запис у трудовій книжці,
вимог пункту 2.26 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок на
підприємствах, в установах і
організаціях, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 року №58, у
редакції, що діяла станом на 04.08.1994 року,
щодо зазначення у графі 4 трудової
книжки на підставі чого внесено запис, -
наказ (розпорядження), його дата і
номер.

У відповідності до листа
Управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області №1409/03 від
23.07.2014 року, витребувати довідки про
стаж і зарплату на ОСОБА_1, яка
працювала на фабриці художніх виробів
ім.. Рози Люксембург за період 01.01.1989
року по 04.08.1994 року, немає можливості,
оскільки накази з особового складу за
цей період вказаної фабрики на
зберігання до державного архіву не
надходили ((довідка від 10.07.2014 року
№М-31/04-10), що також наявна в матеріалах
справи).

Пунктом 18 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року № 637, встановлено, що за
відсутності документів про наявний
стаж роботи і неможливості одержання
їх внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації або відсутності
архівних даних з інших причин, ніж ті,
що зазначені в пункті 17 цього Порядку,
трудовий стаж установлюється на
підставі показань не менше двох
свідків, які б знали заявника по
спільній з ним роботі на одному
підприємстві, в установі, організації
(в тому числі колгоспі) або в одній
системі і мали документи про свою
роботу за час, стосовно якого вони
підтверджують роботу заявника.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що
працювала разом із позивачем на
фабриці художніх виробів ім.. Рози
Люксембур (Тлумацький філіал) на посаді
майстра цеху. Підтвердила те, що ОСОБА_1
з 1979 року по 1994 рік працювала на даній
фабриці на посаді вишивальниці вручну,
аж до того часу, коли у 1994 році
відбулось скорочення чисельності
працівників. На сьогоднішній день
даної фабрики, яка у 1992 році була
перейменована, не існує.

Те, що свідок ОСОБА_5 працювала майстром
цеху на фабриці художніх виробів ім..
Рози Люксембур (Тлумацький філіал)
підтверджується оглянутою в судовому
засіданні трудовою книжкою (період
роботи - з 1975 року по 1996 рік).

Допитана в судовому засіданні як
свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що
працювала бригадиром на фабриці
художніх виробів ім. Рози Люксембур
(Тлумацький філіал), коли у 1979 році до
них на фабрику вишивальницею вручну
влаштувалась позивач ОСОБА_1 У 1994 році
даний філіал закрили, вона, як і
позивач, була звільнена по скороченню
чисельності працівників. На деякий час
залишилась працювати лише майстер цеху
ОСОБА_5 Проблем при оформленні пенсії у
неї не виникало.

Аналогічні пояснення, що підтверджують
стаж роботи ОСОБА_1 з 1979 року по 1994 року
на фабриці художніх виробів ім. Рози
Люксембур (Тлумацький філіал) (10.08.1992
року фабрика перейменована на
Івано-Франківську
виробничо-торгівельну фірму
«Візерунки Прикарпаття»), дала суду
допитана як свідок ОСОБА_7, яка теж
звільнена з посади контролера
зазначеної фабрики (фірми) у 1994 році у
зв»язку із скороченням чисельності
працівників.

Відповідачем не надано суду жодних
доказів, що дані про роботу позивача,
які містяться в трудовій книжці, в тому
числі і запис про звільнення 04.08.1994 року
згідно наказу №377п, є неправдивим або
недостовірним, також не обґрунтованим
суд вважає посилання на некоректність
відповідного запису про звільнення
(порядковий номер 4 в трудовій книжці)
як на причину незарахування до стажу
усього періоду роботи позивача на
фабриці.

Як установлено судом, неможливість
одержання підтверджуючих документів
для зарахування до стажу період роботи
позивача на фабриці (фірмі - після
перейменування), який не визнається
відповідачем, зумовлена об»єктивними і
незалежними від ОСОБА_1 обставинами.

Відсутність в архівних відділах
документів фабрики, на якій працювала
позивач, не може бути підставою
позбавлення її права на призначення
пенсії.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
переконання, що рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області щодо відмови в призначення
пенсії ОСОБА_1, є протиправним, таким, що
порушує право позивача на соціальний
захист.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин з врахування того, що
позивач досягла 55 років, її загальний
стаж роботи становить не менше 30 років,
звільнена з роботи, суд вважає, що
позовні вимоги є підставними та такими,
що підлягають до задоволення, слід
визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі 27
серпня 2014 року №08/03 про відмову в
призначенні виплати пенсії за віком
ОСОБА_1; зобов`язати Управління
Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області призначити позивачу,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці с. Красіїв
Монастириського району Тернопільської
області, пенсію за віком згідно п.7.2
розділу XV«Прикінцеві положення»
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст.2, 6, 10,
11, 18, 71, 159, 160-163, 167, 254 КАС України, Законом
України «Про пенсійне забезпечення»,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Монастириському районі
Тернопільської області про визнання
протиправним та скасування рішення
Управління Пенсійного фонду України в
Монастириському районі Тернопільської
області, зобов»язання вчинити певні
дії - задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Монастириському районі
Тернопільської області від 27 серпня 2014
року №08/03 про відмову в призначенні
виплати пенсії за віком ОСОБА_1.

Зобов`язати Управління Пенсійного
фонду України в Монастириському районі
Тернопільської області призначити
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительці с.
Красіїв Монастириського району
Тернопільської області, пенсію за
віком згідно п.7.2 розділу XV«Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування».

Відшкодувати ОСОБА_1 сплачений судовий
збір -в розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08
коп. за рахунок Державного бюджету
України.

Постанова набирає законної сили за
правилами статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187Кодексу
адміністративного судочинства
України.

На постанову може бути подана
апеляційна скарга до Львівського
апеляційного адміністративного суду
протягом 10 днів з дня отримання копії
постанови через Монастириський
районний суд Тернопільської області.

Суддя: Ю. Г. Гудкова