Справа № 2а-7701/11/1370
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а-7701/11/1370
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого - судді
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
у Львівській області про визнання
протиправними дій та скасування
реєстрації транспортних засобів,-
ОСОБА_1 звернулася у Львівський
окружний адміністративний суд з
позовом до Управління Державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
в Львівській області у якому з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог, просить суд скасувати
незаконну реєстрацію на ім'я ОСОБА_1
транспортного засобу - автомобіля
марки VOLKSWAGEN Т4, державний номерний знак
НОМЕР_1, 2000 року випуску,
зареєстрованого 01.09.2009 року
Управлінням Державної автомобільної
інспекції ГУМВС України у Львівській
Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що відповідачем протиправно
зареєстровано на ім'я позивача
автомобіль марки VOLKSWAGEN Т4, державний
номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску,
оскільки позивач ніколи заяви на
реєстрацію цього автомобіля не
подавала, яким чином і хто зареєстрував
на її ім'я цей транспортний засіб їй не
відомо. Вважає дії УДАІ ГУМВСУ у
Львівській області по реєстрації
транспортного засобу протиправними,
оскільки податок при реєстрації ніким
не сплачено, а орган реєстрації не
пересвідчився в особі, що реєструвала
автомобілі. Враховуючи ці обставини
просить скасувати реєстрацію
транспортного засобу, зареєстрованого
Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала з мотивів,
викладених у позовній заяві, просила
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином був повідомлений, відповідно до
ст. 35 Кодексу адміністративного
судочинства України, про дату, час і
місце судового розгляду, про причини
неявки суд не повідомив, заяви про
розгляд справи за його відсутності не
У відповідності до ч.6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Заслухавши пояснення позивача,
розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі з огляду на наступне.
Завданням адміністративного
судочинства відповідно до ч.1 ст.2
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі КАС України) є захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі КАС України) юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
Закріплений у ч. 1 ст.11 КАС України
принцип змагальності сторін
передбачає, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюється на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
Вміщений у ч. 2 цієї ж статті принцип
диспозитивності визначає, що суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідного до цього Кодексу, і не
може виходити за межі позовних вимог.
Суд може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.
Відповідно до ч. 1 ст. 138 Кодексу
адміністративного судочинства
України, предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропущення строку для
звернення до суду тощо) та які належить
встановити при ухваленні судового
рішення у справі.

Судом на підставі матеріалів справи
встановлено, що УДАІ ГУ МВС України у
Львівській області на ім'я позивача
зареєстровано транспортний засіб
марки автомобіль марки VOLKSWAGEN Т4,
державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року
випуску. Зазначене визнається
сторонами.

Відповідно до листа ДПІ у
Шевченківському районі м.Львова від
10.12.2010року №29681/19-020(а.с.96) та довідки про
результати перевірки щодо сплати
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин та
механізмів від 11.11.2010 року №26866/17-010
(а.с.82) кошти з податку з власників
наземних транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів в сумі 18
960,00 грн. від ОСОБА_1 до місцевого
бюджету Шевченківського району не
надходили(а.с.94).

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд враховував
наступні обставини справи та норми
діючого законодавства.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
"Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів" від 11.12.1991 року за № 1963-XII зі
змінами і доповненнями (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин), Порядком державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 07.09.1998 року за № 1388 (у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.12.2009 року за № 1371) зі змінами і
доповненнями, Інструкцією про порядок
здійснення підрозділами
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них, затвердженою
Наказ Міністерства внутрішніх справ
України від 11.08.2010 року за № 379 зі
змінами і доповненнями, Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів», фізичні особи - платники
податку зобов'язані пред'являти
органам, що здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію, зняття з обліку або
технічний огляд транспортних засобів,
квитанції або платіжні доручення про
сплату податку за попередній (у разі
здійснення сплати) та за поточний роки,
а платники, звільнені від сплати цього
податку, - відповідний документ, що дає
право на користування цими пільгами.

Згідно ч. 6 ст. 5 цього ж Закону, у разі
відсутності документів про сплату
податку або документів, що дають право
на користування пільгами, перша
реєстрація в Україні, реєстрація,
перереєстрація, зняття з обліку і
технічний огляд транспортних засобів
не провадяться.

Порядком державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, встановлено єдиний
на території України порядок державної
реєстрації та обліку автомобілів, та
видачі реєстраційних документів і
номерних знаків. Цей Порядок є
обов'язковим для всіх юридичних та
фізичних осіб, які є власниками
транспортних засобів, виробляють чи
експлуатують їх. Представники
власників транспортних засобів
виконують обов'язки та реалізують
права таких власників у межах наданих
їм повноважень. Державна реєстрація
транспортних засобів проводиться
підрозділами Державтоінспекції.

Згідно п. 8 цього ж Порядку, державна
реєстрація транспортних засобів
проводиться на підставі заяв
власників, поданих особисто, і
документів, що посвідчують їх особу,
підтверджують правомірність
придбання, отримання, ввезення, митного
оформлення (далі - правомірність
придбання) транспортних засобів,
оцінку їх вартості (проводиться
спеціалістом, що пройшов необхідну
підготовку в порядку, встановленому
МВС, Мін'юстом, Мінпромполітики,
Держмитслужбою та Фондом державного
майна, і має відповідні документи),
відповідність конструкції
транспортних засобів установленим
вимогам безпеки дорожнього руху, а
також вимогам, які є підставою для
внесення змін до реєстраційних
документів.

Документами, що підтверджують
правомірність придбання транспортних
засобів, їх складових частин, що мають
ідентифікаційні номери, є засвідчені
підписом відповідної посадової особи,
що скріплений печаткою:1)
довідка-рахунок за формою згідно з
додатком 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери; 2)
договори та угоди, укладені на товарних
біржах на зареєстрованих у
Департаменті Державтоінспекції
бланках, договори купівлі-продажу
транспортних засобів, оформлені в
Державтоінспекції, інші засвідчені в
установленому порядку документи, що
встановлюють право власності на
транспортні засоби; копія рішення суду,
засвідчена в установленому порядку, із
зазначенням юридичних чи фізичних
осіб, які визнаються власниками
транспортних засобів, марки, моделі,
року випуску таких засобів, а також
ідентифікаційних номерів їх складових
частин; 3) довідка органу соціального
захисту населення або управління
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань, що виділили автомобіль
або мотоколяску; 4) акт
приймання-передачі транспортних
засобів за формою згідно з додатком 6,
виданий підприємством-виробником або
підприємством, яке переобладнало чи
встановило на транспортний засіб
спеціальний пристрій згідно із
свідоцтвом про погодження конструкції
транспортного засобу щодо
забезпечення безпеки дорожнього руху,
із зазначенням ідентифікаційних
номерів такого транспортного засобу та
конкретного одержувача; 5) митна
декларація на бланку єдиного
адміністративного документа на
паперовому носії або електронна митна
декларація, або видане митним органом
посвідчення про реєстрацію в
підрозділах Державтоінспекції
транспортних засобів чи їх складових
частин, що мають ідентифікаційні
номери; договір фінансового лізингу;
акт про проведений аукціон або
постанова та акт про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
видані органом державної виконавчої
служби.

Згідно п. 40 цього ж Порядку, у разі
встановлення факту знищення,
фальсифікації або підроблення
ідентифікаційних номерів складових
частин транспортних засобів, виявлення
транспортних засобів, зареєстрованих
(перереєстрованих), знятих з обліку в
підрозділах Державтоінспекції, у тому
числі тимчасово, за фіктивними чи
підробленими документами або таких, що
розшукуються правоохоронними органами
України у зв'язку з незаконним
заволодінням, працівники підрозділів
Державтоінспекції оформляють в
установленому порядку необхідні
документи, скасовують державну
реєстрацію (перереєстрацію), зняття з
обліку транспортних засобів і
передають усі відповідні документи та
за наявності транспортні засоби до
органів внутрішніх справ для
подальшого проведення перевірки. Якщо
виявлено факт підроблення митних
документів, їх ксерокопії з необхідним
поясненням надсилаються до митних
органів, у зоні діяльності яких
проживають особи, за якими
зареєстровані відповідні транспортні
засоби.

Згідно п. 3.6. Інструкції про
порядок здійснення підрозділами
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них, квитанції або
платіжні доручення про сплату вартості
послуг, спеціальної продукції та
обов'язкових платежів власників ТЗ
долучаються до реєстраційної справи
(крім квитанцій про сплату збору за
першу реєстрацію ТЗ, які повертаються
власнику, а до справи долучаються їх
копії).

Стаття 70 КАС України встановлює
правила належності доказів, які
визначають об'єктивну можливість
доказу підтверджувати обставину, що
має значення для вирішення справи, а
також правила допустимості доказів, що
визначають легітимну можливість
конкретного доказу підтверджувати
певну обставину у справі. Предметом
доказування, згідно з ч. 1 ст. 138 КАС
України, є обставини (факти), якими
обґрунтовуються позовні вимоги чи
заперечення та які належить встановити
при ухваленні судового рішення у
справі.

Статтею 5 Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»
передбачено, податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами перед
проведенням першої державної
реєстрації в Україні.

Відповідно до Інструкції про
порядок здійснення підрозділами
Державтоінспекції МВС державної
реєстрації, перереєстрації та обліку
транспортних засобів, оформлення і
видачі реєстраційних документів,
номерних знаків на них", затвердженої
наказом МВС № 379, після завершення
приймання готівки клієнту видається
квитанція (другий примірник
прибуткового касового документа) або
інший документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі. Квитанція або інший
документ, що є підтвердженням про
внесення готівки у відповідній
платіжній системі, має містити
найменування банку, який здійснив
касову операцію, дату, час здійснення
касової операції, а також підпис банку,
який прийняв готівку, відбиток печатки
(штампа) або електронний підпис
працівника банку, засвідчений
електронним підписом САБ.

З наведених норм вбачається, що
безумовною підставою для першої
реєстрації транспортного засобу є
сплата відповідного податку, і такий
податок сплачується до реєстрації.

Враховуючи вищенаведене
працівниками ВРЕР ДАІ ГУМВС України у
Львівській області державна
реєстрація вказаного транспортного
засобу проведена з порушенням вимог
Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів», а
відтак відповідно є протиправною і
підлягає скасуванню.

Вказана правова позиція
кореспондується з висновками колегії
суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постанові від 22 жовтня
2013 року № 21-104а13 та постанові від 17
грудня 2013 року №21-422а13.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України, а згідно з ч. 2 цієї ж
статті, невиконання судових рішень
тягне за собою відповідальність,
установлену законом.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 49, 70 КАС України, сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, а відтак
зобов'язані обґрунтовувати належність
та допустимість доказів для
підтвердження своїх вимог або
заперечень.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження правомірності
здійснення державної реєстрації
транспортного засобу марки VOLKSWAGEN Т4
державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року
випуску на ім'я позивача, відповідачем
суду не надано.

Оскільки автомобіль марки VOLKSWAGEN
Т4 державний номерний знак НОМЕР_1, 2000
року випуску зареєстровано без сплати
податків, то такі дії відповідача є
протиправними.

Згідно з ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Оскільки у даній справі оспорюються
дії відповідача, суб'єкта владних
повноважень, суд відповідно до вимог ч.3
ст.2 КАС України, перевіряє чи вчинені
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що
відповідні положення відповідачем
дотримані не були, що в свою чергу
зумовило необхідність звернення
позивача за захистом свого порушеного
права до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги є підставними та
обґрунтованими, а тому
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України слід
стягнути на користь позивача з
державного бюджету судові витрати в
розмірі 3,40 грн.

Керуючись ст. ст. 7-14,17,18,49,51,158,160-163,167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправною та
скасувати державну реєстрацію
транспортного засобу автомобіля марки
VOLKSWAGEN Т4, державний номерний знак
НОМЕР_1, 2000 року випуску на ім'я ОСОБА_1
проведену Управлінням Державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
у Львівській області.

4.Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (79068, АДРЕСА_1)
судові витрати в сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через Львівський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку не було
подано.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Повний текст постанови складено 20
жовтня 2014 року.

Суддя
Костецький Н.В.