Справа № 2а-308/10
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.
Справа № 35582/10/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові заяву
Львівської міської ради про
роз'яснення постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Львівської міської ради про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2011 року до Львівського
апеляційного адміністративного суду
звернулась Львівська міська рада з
заявою про роз'яснення судового
рішення у адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Львівської міської
ради про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування своєї заяви Львівська
міська рада зазначила, що при виконанні
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду у справі
№35582/10/9104 виникло питання чи включає в
себе сума середнього заробітку, яка
підлягає стягненню на користь ОСОБА_1,
утримання податку на доходи фізичних
осіб та єдиного соціального внеску чи
не включає, а також чи підлягає
зарахуванню ОСОБА_1 до стажу служби в
органах місцевого самоврядування
період часу з 27.09.2005 року по 25.04.2006 року.
У зв'язку з цим відповідач просить суд,
керуючись ст. 170 КАС України, роз'яснити:
чи підлягає утриманню сума податку, що
стягується з Львівської міської ради
на корить ОСОБА_1 на підставі постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2011 року;
чи підлягає зарахуванню ОСОБА_1 до
стажу служби в органах місцевого
самоврядування період часу з 27.09.2005
року по 25.04.2006 року.

Вирішуючи подану відповіачем заяву суд
виходить з наступного.

За приписами частини першої статті 170
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення є
незрозумілим, суд, який його ухвалив, за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
а також державного виконавця, ухвалою
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Дана норма передбачає підстави для
роз'яснення судового рішення в
судовому засіданні. Отже, роз'яснення
судового рішення є за своєю суттю одним
із способів усунення його недоліків,
але без виправлення і постановлення
додаткового рішення цим же судом.

Також, роз'яснення судового рішення
зумовлено його нечіткістю за змістом,
коли воно є неясним та незрозумілим для
осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і
для тих, що будуть здійснювати його
виконання. Тобто, це стосується
випадків, коли судом недотримані
вимоги ясності, визначеності рішення.
Невизначеність судового рішення
означає, що таке рішення містить
положення, які викликають суперечки
щодо його розуміння та під час
виконання.

Конкретного і вичерпного переліку
критеріїв для визначення рішення
незрозумілим правова норма не містить,
а із змісту закону вбачається, що їх має
навести особа, яка звертається із
заявою про роз'яснення судового
рішення.

Вказана стаття КАС України передбачає
можливість роз'яснення судом
ухваленого ним рішення з метою
усунення такого недоліку, як
незрозумілість судового рішення
(наприклад, можливість неоднакового
тлумачення висновків суду), що
перешкоджає його належному виконанню.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
01.03.2012 року, адміністративний позов
задоволено частково та вирішено,
зокрема: визнати недійсним запис у
трудовій книжці ОСОБА_1, під порядковим
№ 23 від 27.09.2005 року щодо звільнення його
із займаної посади міського голови м.
Львова, у зв'язку із достроковим
припиненням повноважень міського
голови за ст. 79 Закону України"Про
місцеве самоврядування в Україні";
визнати недійсним запис у трудовій
книжці ОСОБА_1 під порядковим № 24 від
27.12. 2005 року щодо поновлення
повноважень міського голови м. Львова
відповідно до постанови
Шевченківського районного суду м.
Києва від 27 грудня 2005 року; визнати
недійсним запис у трудовій книжці
ОСОБА_1 під порядковим № 25 від 29.12.2005
року щодо звільнення його із займаної
посади міського голови м. Львова, у
зв'язку із достроковим припиненням
повноважень міського голови за ст. 79
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні"; зобов'язати
Львівську міську раду здійснити запис
у трудовій книжці ОСОБА_1 про
недійсність записів під порядковими №
23, № 24, № 25, щодо звільнення та
поновлення повноважень міського
голови м. Львова; зобов'язати Львівську
міську раду здійснити запис у трудовій
книжці ОСОБА_1 - "звільнений з посади
міського голови м. Львова 25 квітня 2006
року відповідно до ч.1 ст. 42 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні"; стягнути з Львівської міської
ради на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 27 вересня 2005 року по 25 квітня
2006 року, тобто до закінчення
встановленої законом чотирирічної
каденції міського голови в сумі 42934
(сорок дві тисячі дев'ятсот тридцять
чотири) грн. 33 коп., 50 тисяч (п'ятдесят
тисяч) грн. моральної шкоди та понесені
судові витрати в сумі 3 (три) грн. 40 коп. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Однак, суд у рішенні не зазначив, чи
підлягають відрахуванню з вказаних сум
податки та обов'язкові платежі. Тому
рішення в даній частині підлягає
роз'ясненню.

З 01 січня 2004 року порядок оподаткування
доходів громадян регулювався Законом
України від 22 травня 2003 року № 889-ІV «Про
податок з доходів фізичних осіб»,
положення якого застосовуються до
доходів, нарахованих на користь
платника податку за податкові періоди,
починаючи з 01 січня 2004 року.

Згідно пп. 4.2.1. п. 4.2. Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»до
складу загального місячного
оподатковуваного доходу включаються,
зокрема, доходи у вигляді заробітної
плати, інші виплати та винагороди,
нараховані (виплачені) платнику
податку відповідно до умов трудового
або цивільно-правового договору.

Пунктом 17.1 Закону передбачено, що
особою, відповідальною за нарахування,
утримання та сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів у вигляді
заробітної плати, є працедавець
(самозайнята особа), який виплачує такі
доходи на користь платника податку
(такої самозайнятої особи).

Згідно ст. 235 Кодексу законів про працю
України, у разі звільнення без законної
підстави працівника йому виплачується
заробітна плата за час вимушеного
прогулу або різниця заробітку за час
виконання нижче оплачуваної роботи,
але не більше як за один рік.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного
Суду України від 24.12.1999р. № 13 "Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці" суд,
задовольняючи вимоги про оплату праці,
має навести в рішенні розрахунки, з
яких він виходив при визначенні сум, що
підлягають стягненню. Оскільки
справляння і сплата прибуткового
податку з громадян є відповідно
обов'язком роботодавця та працівника,
суд визначає зазначену суму без
утримання цього податку й інших
обов'язкових платежів, про що зазначає
в резолютивній частині рішення.

Суд, приймаючи постанову у справі №
35582/10/9104 від 15.03.2011, виходив із наявних в
матеріалах справи розрахунків
середньої заробітної плати ОСОБА_1, які
складені без визначення сум податків
та загальнообов'язкових платежів на
державне соціальне страхування, що
підлягають утриманню з доходів
позивача. Тому, згідно з вимогами
чинного законодавства, заробітна
плата, незалежно від того, яким чином
вона виплачена, підлягає
оподаткуванню.

Зазначені розрахунки під час розгляду
справи сторонами не оспорювались та не
заперечувались.

Боржник - Львівська міська рада - є
податковим агентом, на якого згідно п.п.
14.1.180, п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу
України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ
покладається обов'язок з обчислення,
утримання з доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.

Крім того, згідно поданої заяви вказана
постанова є незрозумілою в частині
того, чи підлягає зарахуванню ОСОБА_1 до
стажу в органах місцевого
самоврядування період часу з 27.09.2005
року до 25.04.2006 року.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1, ним не
заявлялась позовна вимога про
зобов'язання відповідача зарахувати
ОСОБА_1 до стажу в органах місцевого
самоврядування період часу з 27.09.2005
року до 25.04.2006 року.

Оскільки зазначені вимоги не були
предметом спору, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що у
задоволенні заяви Львівської міської
ради про роз'яснення постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 15.03.2011 року,
в частині роз'яснення питання щодо
зарахування до стажу роботи в органах
місцевого самоврядування зазначеного
вище періоду слід відмовити.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 158, 170
КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Львівської міської ради про
роз'яснення постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2011 року задовольнити частково.

Роз'яснити постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 15.03.2011 року у справі № 2а-308/10 таким
чином, що вказана у постанові сума
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, яка підлягає стягненню на
користь позивача, вказана без
отримання прибуткового податку й інших
обов'язкових платежів, відтак із суми у
розмірі 42 934, 33 грн.(сорок дві тисячі
дев'ятсот тридцять чотири гривні
тридцять три копійки), яка стягнута на
користь ОСОБА_1 як середній заробіток
за час вимушеного прогулу за період з
27.09.2005 року по 25.04.2006 року підлягають
відрахуванню податки та інші
обов'язкові платежі.

В задоволенні решти вимог заяви
відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України на
протязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий
О.Б.Заверуха

Судді
В.М.Багрій

Д.М.Старунський