Справа № 438/1367/13-а 2-а/438/3/2014
Суддя: Качмар В.Я.
Дата ухвалення: 2014-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 р.

Справа № 2867/14/876 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участі секретаря - Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бориславі Львівської області на
постанову Бориславського міського
суду Львівської області від 29 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Бориславі Львівської області, третя
особа Дрогобицьке дочірнє
лісогосподарське підприємство
«Галсільліс», про визнання дій
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій,

В С Т А Н О В
И В :

16.09.2013 ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом (який ним неодноразово
уточнювався) до Управління Пенсійного
фонду України в м.Бориславі Львівської
області (далі - УПФ) про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
відмови в призначенні пенсії на
пільгових умовах та зобов'язання
призначити йому таку пенсію за Списком
№2 з 05.04.2013 із зарахуванням до його
трудового стажу періодів роботи з
05.05.1981 по 17.03.1986 на посаді водія
лісовозного автомобіля, покликаючись
на те, що він працював повний робочий
день на роботі із шкідливими і важкими
умовами праці за Списком №2 Виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, зайнятість в яких повний
робочий день дає право на пенсію за
віком на пільгових умовах (далі - Список
№2), а тому має право у відповідності до
п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) на
призначення пільгової пенсії за віком.

Постановою Бориславського міського
суду Львівської області від 29 січня 2014
року в справі №438/1367/13-а заявлений позов
задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням,
його оскаржило УПФ, яке покликаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції і прийняти нову постанову,
якою у задоволенні позову відмовити. У
поданій апеляційній скарзі вказує на
те, що оскільки позивачем не додано до
своєї заяви потрібні документи, то
робота позивача на пільгових умовах не
підтверджується, а тому відсутні
підстави для призначення пільгової
пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи, апеляційну скаргу,
суд апеляційної інстанції приходить до
переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач досяг потрібного віку та має
відповідний стаж роботи на посаді яка
віднесена до Списку №2, а тому підстав
для відмови у призначенні йому
пільгової пенсії немає.

Такі висновки суду першої інстанції
відповідають фактичним обставинам
справи та є вірними з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи, що у
зв'язку з досягненням 55-ти річного віку
позивач 23.05.2013 (а.с.92) звернувся до
відповідача із заявою, в якій просив
призначити йому пенсію за віком на
пільгових умовах, з огляду на наявність
необхідного трудового стажу на посадах
які містяться у Списку №2.

Відповідач відмовив у призначенні
пільгової пенсії позивачу з посиланням
на те, що таким не додано та УПФ не
отримано під час перевірки відомостей,
документи які б свідчили про роботу
ОСОБА_1 у спірний період на посаді, що
міститься у Списку №2, а тому робота на
пільгових умовах у період з 05.05.1981 по
17.03.1986 не підтверджується і відсутні
підстави для призначення пільгової
пенсії.

Не погодившись з такою відмовою УПФ,
позивач звернувся до суду з цим
адміністративним позовом.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації
прав людини, п.4 ч.1 Європейської
Соціальної хартії та ч.3 ст.46
Конституції України випливає, що кожна
особа похилого віку має право на
справедливу і задовільну винагороду,
соціальний захист, за роки важкої праці
та шкідливих робіт, - яка є основним
джерелом існування для них самих та
їхніх сімей.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ст.ст.1,2 Закону №1788-ХІІ
громадяни України мають право на
державне пенсійне забезпечення за
віком, по інвалідності, у зв'язку з
втратою годувальника та в інших
випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 100 цього Закону передбачено, що
особам, які на день введення в дію цього
Закону мають стаж на роботах із
шкідливими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, мають
право на пенсію на пільгових умовах,
яка призначається відповідно до вимог
за віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством.

Пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Відповідно до п.3 Наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 №383 «Про затвердження
Порядку застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах» (далі - Порядок
№383) при визначенні права на пенсію за
віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. До пільгового
стажу зараховується весь період роботи
на відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.92 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що
для підтвердження стажу роботи зі
шкідливими і важкими умовами праці
необхідно подати трудову книжку із
оформленими належним чином записами
про займану посаду і період
виконуваної роботи, виписку із наказу
по підприємству про проведення
атестації на відповідному робочому
місці та, у разі відсутності в трудовій
книжці відомостей, що визначають право
на пенсію на пільгових умовах,
уточнюючу довідку.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ , п.1
«Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній»,
затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993
№637 (далі - Порядок №637), основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка.

Звідси, слід зробити висновок, що
Законом №1788-ХІІ та Порядком №637
затверджено, що основним документом, що
підтверджує трудовий стаж для
призначення пенсії - є трудова книжка.
Якщо її немає, або в ній відсутні
свідчення, що визначають право на
пільгову пенсію, можуть бути
витребувані уточнюючі довідки
підприємств або організацій.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 згідно записів в
трудовій книжці працював повний
робочий день: з 05.05.1981 по 17.03.1986 на посаді
шофера ІІІ класу лісовозного
автомобіля та з 31.03.2003 по 07.08.2005, з 13.07.2006
по 30.04.2013 на посаді помічника
бурильника капітального ремонту
свердловин.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідачу позивачем по справі, крім
трудової книжки (а.с.52-64), було надано
для підтвердження спеціального
трудового стажу довідка про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній (а.с.68, 72),
довідки Львівської обласної ради
(а.с.69-70), накази по підприємству та
висновки державної експертизи умов
праці (а.с.74-86), довідку про вихододні
(а.с.7), довідка про підтвердження роботи
періоду роботи (а.с.9), довідка про
заробітну плату для обчислення пенсії
(а.с.10).

В свою чергу відповідно до Списку №2,
затвердженого постановою Ради
Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 - робота
на посаді шофера лісовозного
автомобіля (розділ ХХІІ
«Лісозаготівля» підрозділ «Заготівля
і сплав лісу», п.«а» «Робітники») дає
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах.

Вказане відповідачем не заперечується
та не спростовується так само як і
робота ОСОБА_1 на посаді помічника
бурильника капітального ремонту
свердловин, яка зарахована УПФ до
пільгового стажу позивача.

Згідно роз'яснення Державного комітету
Ради Міністрів СРСР з питань праці та
заробітної плати і Секретаріату ВЦРПС
від 02.04.1976 №5/8 порядок застосування
Списків №1 та №2, передбачає в тих
випадках, коли в Списках №1 і №2
передбачені працівники, які виконують
певні роботи, то правом на пільгове
пенсійне забезпечення користуються
всі працівники, постійно зайняті на цих
роботах, незалежно від найменування їх
професії.

Крім того, судом першої інстанції під
час розгляду даної справи допитані в
якості свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які підтвердили роботу
позивача на посаді шофера лісовозного
автомобіля.

Додатково вищенаведене було
підтверджено і ОСОБА_5 який є
представником Дрогобицького
дочірнього лісогосподарського
підприємства «Галсільліс» та працював
разом із позивачем.

Відтак, судом апеляційної інстанції
встановлено, що на час звернення про
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком №2 позивач
досяг 55 років, його загальний трудовий
стаж перевищував 25 років, пільговий
стаж становив не менше 12 років та шість
місяців, що підтверджується записами в
трудовій книжці та показами свідків.

Таким чином, відповідач дійшов
помилкового висновку щодо відсутності
у позивача права на призначення пенсії
на пільгових умовах, оскільки дані
записів зроблених в трудовій книжці
позивача є підставою для зарахування
періоду роботи на вказаних посадах в
трудовий стаж та призначення пенсії на
пільгових умовах.

Також, апеляційний суд зазначає, що
відсутність наказів про прийняття та
звільнення позивача які втрачені під
час зміни фактичної адреси
підприємства на якому він працював не
може бути підставою для позбавлення
позивача належного йому права на
зарахування до трудового стажу його
періодів роботи на відповідному
підприємстві на посаді, що міститься у
Списку №2, якщо іншими документами та
зокрема показами свідків така робота
підтверджується.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами.

Враховуючи наведене, апеляційний суд,
вважає правомірними висновки суду
першої інстанції щодо наявності у
позивача права на призначення пенсії
на пільгових умовах відповідно до п.«б»
ст.13 Закону №1788-ХІІ, оскільки він досяг
віку і має трудовий стаж, які визначені
у даній нормі Закону, що
підтверджується трудовою книжкою, яка,
відповідно до вимог ст.62 Закону №1788-ХІІ
є основним документом, що підтверджує
стаж роботи.

Підсумовуючи, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції при вирішенні даного
публічно-правового спору правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку. Доводи
апелянта висновків суду не
спростовують та не дають правових
підстав для скасування оскаржуваного
судового рішення.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Бориславі
Львівської області залишити без
задоволення, а постанову
Бориславського міського суду
Львівської області від 29 січня 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.Я. Качмар

Суддя
О.М. Гінда

Суддя
В.В. Ніколін

Повний текст виготовлений 10 жовтня 2014
року.