Справа № 825/1948/13-а
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/61961/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Бутенка В.І.,

Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Чернігівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Чернігівській області про
стягнення середньомісячного заробітку
за час затримки виплати грошової
допомоги та стягнення моральної
шкоди, касаційне провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_3
на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Чернігівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Чернігівській області, в
якому просив стягнути з відповідача
середньомісячній заробіток за час
затримки виплати грошової допомоги, а
саме: з 29 лютого 2012 року по 24 квітня 2013
року; стягнути з відповідача моральну
шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 07 червня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року, позивачу відмовлено у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом Чернігівської
міжрайонної державної податкової
інспекції від 28 лютого 2012 року № 14-о
позивача з 29 лютого 2012 року звільнено з
посади начальника відділу реєстрації
та обліку платників податків
Чернігівської міжрайонної державної
податкової інспекції за власним
бажанням у зв'язку з виходом на пенсію
по інвалідності за статтею 38 КЗпП
України та зобов'язано фінансовий
відділ відповідно до статті 37 Закону
України «Про державну службу»
виплатити позивачу одноразову грошову
допомогу в розмірі 10 місячних
посадових окладів при пред'явленні
документу про оформлення пенсії
державного службовця.

В зв'язку з призначенням Управлінням
Пенсійного фонду України в м.
Чернігові позивачу пенсії по
інвалідності відповідачем 24 квітня 2013
року було виплачено позивачу грошову
допомогу відповідно до Закону України
«Про державну службу».

Згідно з частиною першою статтею 117
КЗпП України в разі невиплати з вини
власника або уповноваженого ним органу
належних звільненому працівникові сум
у строки, зазначені в статті 116 цього
Кодексу, при відсутності спору про їх
розмір підприємство, установа,
організація повинні виплатити
працівникові його середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до пункту 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 24
грудня 1999 року № 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від 29
квітня 2013 року в справі №
2а/2570/2388/2012, яка набрала законної сили,
встановлено відсутність
протиправності Чернігівської
міжрайонної державної податкової
інспекції у виплаті позивачу на час
звільнення 29 лютого 2012 року грошової
допомоги в розмірі 10 місячних
посадових окладів, оскільки пенсія
відповідно до Закону України «Про
державну службу» призначена позивачу
на виконання рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 01
червня 2012 року лише 23 квітня 2013 року.

При цьому, наказ від 28 лютого 2012 року №
14-о позивачем не було оскаржено у
встановленому законом порядку.

Згідно частини 1 статті 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини.

Враховуючи, що відповідачем грошова
допомога була виплачена 24 квітня 2013
року одразу після отримання
відповідних документів про вихід
позивача на пенсію, як передбачено в
наказі від 28 лютого 2012 року № 14-о, суди
попередніх інстанцій дійшли до
обґрунтованого висновку, що вини
відповідача у затриманні розрахунку не
було, тому відсутні підстави для
стягнення з відповідача середнього
заробітку за невиплату належних сум
під час звільнення відповідно до
статті 117 КЗпП України.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, оскільки
судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги є
необґрунтованими

Керуючись статтями 222, 223, 224,
230, 231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 07 червня
2013 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 29 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: