Справа № 2а-/0370/2433/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа № 136884/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Ковельської міжрайонної
державної податкової інспекції на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції, Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2011 року позивач - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції, Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області, в якому, із
урахуванням збільшення позовних вимог,
просить:

визнати незаконними дії Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області, які
полягали у фактичному здійсненні в
період з 01.01 по 07.02.2011 року розподілу
платежів єдиного податку між бюджетами
та фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування у
тому порядку, що діяв до 01.01.2011 року;

зобов'язати Головне управління
Державного казначейства України у
Волинській області повернути
відраховані 57% із 86,00 грн. сплачених ним
20.01.2011 р. коштів єдиного податку за
лютий 2011 року;

визнати протиправними дії Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції, які полягали у нарахуванні
йому за станом на 20 січня 2011 року
заборгованості по єдиному податку в
сумі 113,45 грн.;

зобов'язати Ковельську міжрайонну
державну податкову інспекцію зняти з
нього заборгованість по єдиному
податку в сумі 113,45 грн., який був
нарахований за станом на 20 січня 2011
року, виключивши відомості про її
наявність з усіх документів та баз
інформації, які є в Ковельській
міжрайонній державній податковій
інспекції.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року позов задоволено частково.
Зобов'язано Ковельську міжрайонну
державну податкову інспекцію
виключити з картки особового рахунку
платника податку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 недоїмку зі
сплати єдиного податку в сумі 113 грн. 45
коп. В задоволенні адміністративного
позову фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивачу 9 грудня 2010
року податковим органом видане
Свідоцтво про сплату єдиного податку
на 2011 рік. Згідно квитанції від 08.12.2010
року ним сплачено 200 грн. єдиного
податку за січень 2011 року на окремий
рахунок Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області в місцевий бюджет
Поворської сільської ради
Ковельського району, тобто, в порядку
визначеному зазначеним Указом
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва».

З 01 січня 2011 року в Україні встановлено
новий порядок сплати суб'єктами малого
підприємництва єдиного податку.
Підпунктами 2 і 3 пункту 1 підрозділу 8
Перехідних положень Податкового
кодексу України встановлено, що
нарахування, обчислення та сплата
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
здійснюється суб'єктами малого
підприємництва, які сплачують єдиний
податок відповідно до Указу Президента
від 03 липня 1998 року № 727 «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва», у порядку,
визначеному Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Єдиний податок
сплачується на рахунок відповідного
бюджету в розмірі частини єдиного
податку, що підлягає перерахуванню до
цих бюджетів відповідно до норм Указу
Президента України від 03 липня 1998 року
№ 727 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (крім
єдиного податку, який сплачується у
січні 2011 року за останній звітний
(податковий) період 2010 року). При цьому
розподіл коштів єдиного податку на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та/або до
Пенсійного фонду України Державним
казначейством України не здійснюється.

Згідно із пунктом 6 Постанови Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2010 року
№ 1196 «Про внесення змін до постанови
Кабінету Міністрів України від 16
березня 2000 року № 507», яка набрала
чинності з 01 січня 2011 року, розподіл
сплачених суб'єктом малого
підприємництва сум єдиного податку
Державною казначейською службою не
здійснюється. Суб'єкт малого
підприємництва сплачує: 43 відсотки
нарахованого єдиного податку на
рахунки відповідного бюджету; 57
відсотків нарахованого єдиного
податку на рахунки органів Пенсійного
фонду України як частину суми єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Враховуючи, що позивачем сплачено за
лютий 2011 року єдиний податок в сумі 86
грн. (43 відсотки від ставки єдиного
податку 200 грн.), отже ним виконано його
обов'язок по сплаті 43 відсотків
нарахованого єдиного податку на
рахунок місцевого бюджету Поворської
сільської ради Ковельського району
відповідно до порядку, встановленого з
01 січня 2011 року Податковим кодексом
України і постановою Кабінету
Міністрів України № 507 від 16 березня 2000
року.

Однак, податковим органом безпідставно
станом на 20 січня 2011 року визначено
позивачеві недоїмку зі сплати єдиного
податку (з урахуванням існуючої
переплати 0,55 грн.) в сумі 113,45 грн.,
помилково виходячи з того, що до
відкриття Державним казначейством
України розподільчих рахунків (до 07
лютого 2011 року) сплата єдиного податку
мала проводитися в порядку, що існував
до 01 січня 2011 року, тобто позивач мав
сплатити 200,00 грн., а не 43 відсотки від
цієї суми на рахунок місцевого бюджету.

Разом з тим суд першої інстанції дійшов
до висновку, що права та інтереси
позивача не порушені діями Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області, виходячи
з того, що даному випадку мало місце
невиконання державою свого обов'язку
щодо узгодження дій державних органів
між собою всередині держави, оскільки
прийнявши нові закони і встановивши з 01
січня 2011 року новий порядок сплати
єдиного податку суб'єктами
підприємницької діяльності, держава не
виконала свого обов'язку щодо
узгодження дій державних органів,
тобто не забезпечила виконання
законів, так як нові розподільчі
рахунки Державною казначейською
службою були відкриті лише 07 лютого 2011
року (протягом 45 днів з дня прийняття
Закону України про «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» - 23 грудня 2010
року). Отже, права та інтереси позивача
не порушені взаємодією державних
органів всередині держави.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
Ковельська міжрайонна державна
податкова інспекція оскаржила її,
подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року в частині задоволення позовних
вимог та прийняти нову постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт вказує на те, що згідно з
порядком видачі Свідоцтва про сплату
єдиного податку, затвердженого Наказом
ДПА України від 29.10.2009 року № 599 та
зареєстрованого у Міністерстві
юстиції України 02.11.1999 року за №752/4045,
сплата єдиного податку (у разі
щомісячної сплати) здійснюється не
пізніше 20 числа місяцянаступного за
тим, в якому здійснювалися попередня
сплата єдиного податку за ставкою
визначеною районною радою.

20 січня 2011 року позивачем сплачено 86,00
грн. єдиного податку. Оскільки у
позивача була переплата податку в сумі
0,55 грн., то згідно з карткою особового
рахунку платника податку йому
нарахована заборгованість в сумі 113,45
грн. (ставка податку 200,00 грн. мінус
переплата 0,55 грн. мінус сплачена сума
86,00 грн. = 113,45 грн.).

Апелянт посилається на те, що в органах
Державного казначейства України з 1
січня 2011 року не були відкриті нові
рахунки для зарахування сум єдиного
податку, а тому до 7 лютого 2011 року
зазначені кошти продовжували
сплачуватися на розподільчі рахунки,
відкриті у 2010 році. Розподіл платежів
єдиного податку між місцевими
бюджетами та фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування здійснювався
в порядку, що діяв до 01 січня 2011 року.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило, а тому суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1
ст.197 КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що ОСОБА_1 07.12.2005 року
зареєстрований Ковельською районною
державною адміністрацією як фізична
особа-підприємець, що підтвержується
Свідоцтвом НОМЕР_1. Згідно з довідкою
Ковельської обєднаної державної
податкової інспекції №421 від 09.12.2005
року позивач з 07.12.2005 року взятий на
облік як платник податків.

09.12.2010 року фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 Ковельською міжрайонною
державною податковою інспекції видане
Свідоцтво про сплату єдиного податку
на 2011 рік серії НОМЕР_2 на вид
діяльності 74.1 Діяльність у сфері права,
інша юридична діяльність.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа сплачує єдиний податок
щомісяця не пізніше 20 числа наступного
місяця на окремий рахунок відділень
Державного казначейства України, які
наступного дня після надходження
коштів перераховують суми єдиного
податку у таких розмірах: до місцевого
бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного
фонду України - 42 відсотки; на
обов'язкове соціальне страхування - 15
відсотків (у тому числі до Державного
фонду сприяння зайнятості населення - 4
відсотки) для відшкодування витрат, які
здійснюються відповідно до
законодавства у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності, а також витрат,
зумовлених народженням та похованням.

Як слідує із матеріалів справи,
позивачем сплачено 200 грн. єдиного
податку за січень 2011 року на окремий
рахунок Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області в місцевий бюджет
Поворської сільської ради
Ковельського району, що
підтверджується квитанцією від 08.12.2010
року.

Таким чином, єдиний податок за січень
2011 року позивачем було сплачено в
порядку визначеному Указом Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва».

З 01.01.2011 року набув чинності Податковий
кодекс України, відповідно до п. 1
підрозділу 8 розділу XX якого були
встановлені особливості справляння
єдиного податку. Підпунктами 2 і 3
пункту 1 підрозділу 8 Перехідних
положень Податкового кодексу України
встановлено, що нарахування,
обчислення та сплата єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування здійснюється
суб'єктами малого підприємництва, які
сплачують єдиний податок відповідно до
Указу Президента від 03 липня 1998 року №
727 «Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва», у порядку,
визначеному Законом України «Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування». Єдиний податок
сплачується на рахунок відповідного
бюджету в розмірі частини єдиного
податку, що підлягає перерахуванню до
цих бюджетів відповідно до норм Указу
Президента України від 03 липня 1998 року
№ 727 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» (крім
єдиного податку, який сплачується у
січні 2011 року за останній звітний
(податковий) період 2010 року). При цьому
розподіл коштів єдиного податку на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та/або до
Пенсійного фонду України Державним
казначейством України не здійснюється.

Відповідно до вимог пункту 6 Постанови
Кабінету Міністрів України від 27
грудня 2010 року № 1196 «Про внесення змін
до постанови Кабінету Міністрів
України від 16 березня 2000 року № 507», яка
набрала чинності з 1 січня 2011 року,
розподіл сплачених суб'єктом малого
підприємництва сум єдиного податку
Державною казначейською службою не
здійснюється. Суб'єкт малого
підприємництва сплачує: 43 відсотки
нарахованого єдиного податку на
рахунки відповідного бюджету; 57
відсотків нарахованого єдиного
податку на рахунки органів Пенсійного
фонду України як частину суми єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Встановлено, що позивачем сплачено за
лютий 2011 року єдиний податок в сумі 86
грн. (43 відсотки від ставки єдиного
податку 200 грн.), що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
квитанцією №052010001 від 20.01.2011 року.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та
обставин справи суд апеляційної
інстанції вважає, що фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 виконано
його обов'язок по сплаті 43 відсотків
нарахованого єдиного податку на
рахунок місцевого бюджету Поворської
сільської ради Ковельського району
відповідно до порядку, встановленого з
01 січня 2011 року Податковим кодексом
України і постановою Кабінету
Міністрів України № 507 від 16 березня 2000
року. Отже, податковим органом
безпідставно станом на 20 січня 2011 року
позивачу визначено недоїмку зі сплати
єдиного податку (з урахуванням
існуючої переплати 0,55 грн.) в сумі 113,45
грн., помилково виходячи з того, що до
відкриття Державним казначейством
України розподільчих рахунків (до 07
лютого 2011 року) сплата єдиного податку
мала проводитися в порядку, що існував
до 01 січня 2011 року, тобто позивач мав
сплатити 200,00 грн., а не 43 відсотки від
цієї суми на рахунок місцевого бюджету.

Крім того, апеляційний суд
погоджується з позицією суду першої
інстанції, що права та інтереси
позивача не порушені діями Головного
управління Державного казначейства
України у Волинській області, виходячи
з того, що даному випадку мало місце
невиконання державою свого обов'язку
щодо узгодження дій державних органів
між собою всередині держави, оскільки
прийнявши нові закони і встановивши з 01
січня 2011 року новий порядок сплати
єдиного податку суб'єктами
підприємницької діяльності, держава не
виконала свого обов'язку щодо
узгодження дій державних органів,
тобто не забезпечила виконання
законів, так як нові розподільчі
рахунки Державною казначейською
службою були відкриті лише 07 лютого 2011
року (протягом 45 днів з дня прийняття
Закону України про «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» - 23 грудня 2010
року). Отже, права та інтереси позивача
не порушені взаємодією державних
органів всередині держави. Таким чином,
судом першої інстанції правомірно
відмовлено в задоволенні позовних
вимог до Головного управління
Державного казначейства України у
Волинській області.

Разом з тим, апеляційний суд звертає
увагу на те, що судом першої інстанції
не вирішено позовну вимогу проо
визнання протиправними дій
Ковельської міжрайонної державної
податкової інспекції, які полягали у
нарахуванні позивачу за станом на 20
січня 2011 року заборгованості по
єдиному податку в сумі 113,45 грн.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача вчинити
певні дії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 201 КАС України
підставами для зміни постанови або
ухвали суду першої інстанції є
вирішення не всіх позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.п.1,2 ч.1 ст.197, ст.
198, п. 2. ч.1 ст. 201, ст.ст. 205, 207, 254 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції задовольнити частково.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 13 жовтня 2011
року у справі № 2а/0370/2433/11 змінити,
виклавши її резолютивну частину у
наступній редакції:

Визнати протиправними дії Ковельської
міжрайонної державної податкової
інспекції щодо нарахування фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 недоїмки зі
сплати єдиного податку в сумі 113,00 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник