Справа № 821/2683/14
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2683/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Івлевій В.О., за участю
представника позивачів ОСОБА_1,
представника відповідача Вовк К.Ю.,
третьої особи ОСОБА_3 розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Реєстраційної
служби Дніпровського районного
управління юстиції у м. Херсоні, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - ОСОБА_3 про
зобов'язати вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з
адміністративним позовом до
Реєстраційної служби Дніпровського
районного управління юстиції у м.
Херсоні, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
ОСОБА_3 про зобов'язати вчинити певні
дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
рішенням апеляційного суду
Херсонської області встановлено, що
позивачі є законними власниками
квартири АДРЕСА_1 та скасовано договір
купівлі-продажу квартири. Квартиру
витребувати з чужого незаконного
володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,
ОСОБА_5. та 23 травня 2011 року Вищим
Спеціалізованим Судом України рішення
Апеляційного суду залишено без змін.
При зверненні до Реєстраційної служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Херсоні для державної
реєстрації квартири, відповідачем було
відмовлено. Вказану відмову позивачі
вважають незаконною та просять
зобов'язати відповідача зареєструвати
рішення апеляційного суду Херсонської
області від 01.12.2010 р. № 22ц-7027.

Представник позивачів в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував. Заперечення обґрунтовані
тим, що разом із заявою про державну
реєстрацію права власності на квартиру
подано технічний паспорт на зазначену
квартиру, ухвали апеляційного суду
Херсонської області № 22-Ц-7027 від 02.02.2011
р., рішення апеляційного суду
Херсонської області № 22-Ц-7027 від 01.12.2010
та постанову Херсонського окружного
адміністративного суду № 821/978/14 від
28.05.2014 р. У ході розгляду заяви
державним реєстратором встановлено, що
право власності на зазначену квартиру
зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі
оригіналу договору купівлі-продажу
квартири. Також подано постанову
Одеського апеляційного
адміністративного суду № 2-а-2446/09/2120
від 03.04.2012 р., відповідно до якої,
визнано протиправними дії
Херсонського державного бюро
технічної інвентаризації з реєстрації
права власності на квартиру за ОСОБА_4
та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про
право власності, виданого Фондом
комунального майна м. Херсона, за
розпорядженням № 22689-ж від 09.11.2007 р. та
скасовується державна реєстрація за
реєстраційним номером 20060043; визнається
протиправними та скасовуються
розпорядження голови Фонду
комунального майна м. Херсона від 09.11.2007
року №22689- ж "Про передачу у приватну,
спільну сумісну власність квартири
АДРЕСА_1". Також відповідачем
встановлено, що Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно наявні
записи про іпотеку (реєстраційний
номер іпотеки 49746), та про заборону на
нерухоме майно (реєстраційний номер
обтяження 49706) за суб'єктом ОСОБА_3 на
зазначений об'єкт нерухомого майна.

В задоволені адміністративного позову
просить відмовити в повному обсязі.

Третя особа в задоволенні позовних
вимог просила відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивачів, пояснення представника
відповідача та пояснення третьої
особи, розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
приходить до наступного: від імені
ОСОБА_5 громадянином ОСОБА_6, як
продавцем 30.08.2007 р. укладено із ОСОБА_7
як покупцем договір купівлі-продажу
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

07.09.2007р. між ОСОБА_7, який діяв як
продавцем та ОСОБА_3, як покупцем
укладено посвідчений в нотаріальному
порядку договір купівлі-продажу №ВЕХ
610440 вказаної квартири.

Право власності ОСОБА_3 на квартиру
зареєстровано Херсонським БТІ 01.10.2007 р.
в Реєстрі прав власності на нерухоме
майно.

Розпорядженням Фонду комунального
майна м. Херсона №22689-ж від 09.11.2007р.
передано квартиру ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у
приватну спільну сумісну власність,
про що також видано Свідоцтво про право
власності від 09.11.2007р. серії САВ №252989.

На підставі вказаних розпорядження та
Свідоцтва Херсонським БТІ 14.11.2007р.
зареєстровано в Реєстрі прав власності
на нерухоме майно право спільної
сумісної власності позивачів на
вказану квартиру за реєстраційним
номером 20060043.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 01.12.2010р. у
справі №2-340/10, залишеним без змін
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 23.05.2011р., з
урахуванням ухвали апеляційного суду
Херсонської області від 02.02.2011р. про
виправлення описки, визнано недійсним
укладений між ОСОБА_5, від імені якої
діяв ОСОБА_8 та ОСОБА_7 договір
купівлі-продажу від 30.08.2007р. квартири за
адресою: АДРЕСА_1 та витребовано
вказану квартиру з чужого незаконного
володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4,
ОСОБА_5

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 03.04.2012р. у
справі №2а-2446/09/2120 визнано
протиправними дії Херсонського
державного бюро технічної
інвентаризації з реєстрації права
власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право власності,
виданого Фондом комунального майна м.
Херсона за розпорядженням № 22689-ж від
09.11.2007 року та скасовано державну
реєстрацію за реєстраційним номером
20060043 від 14.11.2007 року. Крім того, визнано
протиправним та скасовано
розпорядження голови Фонду
комунального майна м. Херсона від 09.11.2007
року № 22689 -ж "Про передачу у приватну,
спільну сумісну власність квартири за
адресою: АДРЕСА_1 .

17 серпня 2012р. Херсонським БТІ
зареєстровано в Реєстрі прав власності
на нерухоме майно право спільної
сумісної власності позивачів на
вказану вище квартиру.

З 14.01.2013р. відповідно до рішення
державного реєстратора Реєстраційної
служби Дніпровського РУЮ від 28.01.2013р.
№144805 зареєстровано право власності
ОСОБА_3 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1
на підставі договору купівлі-продажу
від 07.09.2007р. та постанови Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 03.04.2012р. у справі №2а-2446/09/2120.

02.07.2014р. представником ОСОБА_4, ОСОБА_5
подано до Реєстраційної служби
Дніпровського РУЮ заяву про державну
реєстрацію права власності позивачів
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1,
відповідно до рішення Апеляційного
суду Херсонської області від 01.12.2010р. у
справі №2-340/10.

Рішенням державного реєстратора
Реєстраційної служби Дніпровського
РУЮ від 08.07.2014р. №14294296 відмовлено у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень на підставі того, що згідно
даних електронної перевірки на об'єкт
нерухомого майна, що розташований:
АДРЕСА_1 зареєстроване право власності
за особою відмінною від заявника.

Так, суд зазначає, що спірні
правовідносини врегульовані Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" від 01.07.2004р. №1952-IV (далі - Закон
№1952-IV) та Порядком державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р.
№868 (далі - Порядок №868), а також
Цивільним кодексом України.

Згідно з ст.ст.2, 3, 4 Закону №1952-IV,
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Держава гарантує
достовірність зареєстрованих прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Права на нерухоме майно та їх
обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього Закону,
виникають з моменту такої реєстрації.

Державна реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом. Державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в порядку черговості
надходження заяв.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме, зокрема, право власності на
нерухоме майно.

Відповідно до ч.4 ст. 15 Закону державній
реєстрації підлягають виключно
заявлені права та їх обтяження за умови
їх відповідності законодавству і
поданим документам.

Підставою для проведення державної
реєстрації права власності є
відповідна заява оригінали документів
необхідних для державної реєстрації
прав, їх копії, засвідчені
установленому порядку, а також
документ, що підтверджує оплату послуг
з держави реєстрації прав, які
подаються до органу державної
реєстрації прав, на території якої
знаходить об'єкт нерухомості.

Згідно ч.7 ст. 16 Закону державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло праї уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Відповідно до ст.15 Закону №1952-IV,
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; внесення записів до
Державного реєстру прав; видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Державній реєстрації підлягають
виключно заявлені права та їх
обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Порядок державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, а також
порядок надання інформації з
Державного реєстру прав встановлює
Кабінет Міністрів України.

На виконання цієї правової норми
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013р. №868 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень.

Статтею 19 Закону №1952-IV та п.37 Порядку
№868 визначено перелік документів, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення речових прав на нерухоме
майно та які є підставою для здійснення
державної реєстрації речових прав.

До таких документів, зокрема,
віднесено: укладений в установленому
законом порядку договір, предметом
якого є нерухоме майно, права щодо
якого підлягають державній реєстрації,
або речове право на нерухоме майно чи
його дублікат; свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді, чи його дублікат; рішення суду,
що набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно; інші документи, що
підтверджують виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
відповідно до закону.

Відповідно до пункту 15 Порядку про
державну реєстрацію речових прав
нерухоме майно та їх обтяжень, під час
розгляду заяви про державну реєстрацію
і документів, що додаються до неї,
державні реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та зареєстрований речовими
правами на нерухоме майно, їх
обтяженнями, зокрема щодо:

1) обов'язкового дотримання письмової
форми правочину та його нотаріального
посвідчен: (у встановлених законом
випадках);

2) повноважень заявника;

3) відомостей про нерухоме майно,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, наявні у Державному реєстрі
прав та поданих документах;

4) наявності обтяжень прав на нерухоме
майно, зареєстрованих відповідно до
закону;

5) наявності факту виконання умов
правочину, з якими закон та/або договір
(угода) пов'язує можливість проведення
державної реєстрації виникнення,
переходу, припинення прав на нерухоме
майно або обтяження таких прав.

Вичерпний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації речових прав та
їх обтяжень визначений ст.24 Закону
№1952-IV.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону
№1952-IV, за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній

реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно з п. 28 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 р. № 868, Державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав виключно за
наявності підстав для відмови в
державній реєстрації прав, що
визначені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 24 Закону
України № 1952-IV, у державній реєстрації
прав та їх обтяжень може бути
відмовлено у разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам,
встановленим цим Законом, або не
дають змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Крім того, позивачу при подання
документів для державної реєстрації
прав також потрібно надати заяву
обтяжувача про припинення права
іпотеки.

Отже, проаналізувавши вказане, суд
приходить до висновку, відповідачем
правомірно винесено рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень № 14294296 від 08 липня 2014 року,
оскільки заявлене право власності вже
зареєстровано.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілям, на
досягнення яких спрямоване це рішення;
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачами доведено
правомірність своїх дій.

Таким чином, за сукупністю наведених
обставин, суд прийшов до висновку, що
відповідачем правомірно винесено
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень, тому
відсутні підстави для задоволення
позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст.2,8,9,12,17,19,158,159, 160-163,167 КАС
України, суд -

постановив:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 20 жовтня 2014 р.

Суддя
Василяка
Д.К.

кат. 6.3