Справа № 809/3108/14
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р.
Справа № 809/3108/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Боршовського Т.І.

за участю секретаря судового засідання
Ферштей А.М.

прокурора: Голіней О.М.

представника позивача: Саранчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративний позов
Заступника Коломийського міжрайонного
прокурора в інтересах Держави в особі
Коломийської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "М.ІМ." про стягнення
заборгованості в сумі 41913,85 грн., -

ВСТАНОВИВ:

26.09.2014 року Заступника Коломийського
міжрайонного прокурора в інтересах
Держави в особі Коломийської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області (надалі - позивач) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "М.ІМ." (надалі -
відповідач) про стягнення податкового
боргу в сумі 41913,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на несплату відповідачем в
строки, визначені податковим
законодавством, узгоджених сум
податкових зобов'язань з орендної
плати за землю за 2013 рік в сумі 4127,81 грн.
Крім того, через несплату єдиного
податку з юридичних осіб у відповідача
виникла заборгованість перед місцевим
бюджетом в сумі 37786,04 грн., в тому числі
пеня в розмірі 64,9 грн. Загальна сума
податкового боргу відповідача станом
на день подання позову складає 41913,85
грн.

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.
Також подав письмову заяву, де вказав
казначейські рахунки, на які потрібно
стягнути суми податкового боргу
відповідача.

Представник Коломийської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі та просила позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення, яке
міститься в матеріалах справи (а.с.29),
причини неявки суду не повідомив. Своїм
правом на подання письмового
заперечення проти позову не
скористався.

За змістом частини 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Розглянувши матеріали
адміністративного позову, заслухавши
пояснення прокурора та представника
позивача, дослідивши і оцінивши наявні
в матеріалах справи письмові докази в
їх сукупності, суд приходить до
висновку, що позов обґрунтований та
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 31.01.2006 року
проведено державну реєстрацію
Товариства з обмеженою
відповідальністю "М.ІМ." як юридичної
особи, що підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
щодо відповідача станом на 19.09.2014 року
(а.с.17-20). Відповідач взятий на облік
Коломийською об'єднаною державною
податковою інспекцією як платник
податків і зборів.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулює
Податковий кодекс України (пункт 1.1
статті 1 Податкового кодексу України,
надалі - Кодекс).

Статтею 36 Податкового кодексу України
встановлено, що податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податку
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом або законами з питань митної
справи.

Згідно з статтею 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 16.1.4 статті 16
Кодексу платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Щодо зобов'язань відповідача по
єдиному податку, то судом встановлено
таке.

За змістом пункту 291.4 статті 291 Кодексу
передбачено, що платники єдиного
податку поділяються на першу, другу,
третю та четверту групи платників
єдиного податку.

Згідно пункту 293.1 статті 293 Кодексу
ставки єдиного податку встановлюються
у відсотках (фіксовані ставки) до
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки).

Підпунктом 293.3.1 пункту 293.3 статті 293
Податкового кодексу України
передбачено, що відсоткова ставка для
третьої і четвертої груп платників
єдиного податку встановлюється у
розмірі:

1) 3 відсотки доходу - у разі сплати
податку на додану вартість згідно з цим
Кодексом;

2) 5 відсотків доходу - у разі включення
податку на додану вартість до складу
єдиного податку.

Пунктом 295.3 статті 295 Кодексу
встановлено, що платники єдиного
податку третьої - шостої груп сплачують
єдиний податок протягом 10 календарних
днів після граничного строку подання
податкової декларації за податковий
(звітний) квартал.

Як вбачається з поданої відповідачем
податкової декларації платника
єдиного податку - юридичної особи за 2013
рік, відповідачем обрано 4 групу
платника єдиного податку та визначено
суму доходу за звітний період, що
оподатковується за ставкою 3% в розмірі
1738880,08 грн., сума єдиного податку, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного періоду - 41062,81 грн.

Вказаних зобов'язань відповідач в
повному обсязі не виконав і станом на
дату подання позову податковий борг по
єдиному податку становить 37721,05 грн., що
підтверджується витягом з облікової
картки платника - відповідача у справі
(а.с. 16).

Щодо заборгованості відповідача по
орендній платі за землю, то суд
зазначає таке.

Пунктом 286.2. статті 286 коментованого
Кодексу визначено, що платники плати за
землю (крім фізичних осіб) самостійно
обчислюють суму податку щороку станом
на 1 січня і до 1 лютого поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою у порядку,
передбаченому статтею 46 цього Кодексу,
з розбивкою річної суми рівними
частками за місяцями. Подання такої
декларації звільняє від обов'язку
подання щомісячних декларацій.

Положеннями пунктів 287.3, 287.4 статті 287 та
пункту 288.1 статі 288 Податкового кодексу
України встановлено, що податкове
зобов'язання щодо плати за землю,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов'язання з плати за
землю, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі за
нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за податковий період, який
дорівнює календарному місяцю, щомісяця
протягом 30 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
податкового (звітного) місяця.

Підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Судом встановлено, що відповідачем
подано податкову декларацію з орендної
плати за землю за 2013 рік, в якій
самостійно розраховано розмір
вказаних зобов'язань на загальну суму
24929,14 грн. з щомісячною сплатою 2077,42 грн.
Відповідач самостійно визначені ним
грошові зобов'язання за період
листопад-грудень 2013 року належним
чином не виконав та допустив
податковий борг по орендній платі в
сумі 4127,81 грн., що підтверджується
витягом з облікової картки платника -
відповідача у справі (а.с. 12-15).

За змістом пункту 56.11 статті 56
Податкового кодексу України не
підлягає оскарженню грошове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків.

З огляду на вказане, самостійно
визначені відповідачем зобов'язання по
єдиному податку та з орендної плати за
землю на загальну суму 41848,88 грн. та
несплачені ним у строки встановлені
Кодексом, є узгодженими, а, отже, є
податковим боргом ТОВ "М. ІМ.".

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу
передбачено, що пеня, визначена
підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті,
нараховується на суму податкового
боргу (включаючи суму штрафних санкцій
за їх наявності та без урахування суми
пені) із розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день виникнення
такого податкового боргу або на день
його (його частини) погашення, залежно
від того, яка з величин таких ставок є
більшою, за кожний календарний день
прострочення у його сплаті.

Як вбачається з облікової картки
платника податку, за відповідачем по
особовому рахунку рахується пеня за
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань по єдиному податку в
розмірі 64,99 грн. (а.с. 16).

Відповідно до норми підпункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України у
разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів та продаж майна платника
податків провадяться не раніше ніж
через 60 календарних днів з дня
надіслання такому платнику податкової
вимоги.

Судом встановлено, що Коломийською
об'єднаною державною податковою
інспекцією надсилалася відповідачу
податкова вимога форми "Ю" за № 184-11 від
19.09.2013 року на суму 1986,02 грн., яка
отримана відповідачем 25.09.2013 року, про
що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с.11). Відповідач згадану
податкову вимогу не оскаржував.
Враховуючи, що відповідачем не подано
суду доказів виконання вищевказаної
податкової вимоги в повному обсязі,
відсутності заборгованості станом на
день подання даного позову, дана
податкова вимога відповідно до статті
60 Податкового кодексу України не є
відкликаною, та не потребує винесення
нової податкової вимоги.

Докази повної оплати чи погашення
відповідачем в інший спосіб спірної
суми податкового боргу у матеріалах
справи відсутні. Доказів, які б
свідчили про погашення заборгованості,
відповідач суду відповідно до вимог
частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
не надав.

Згідно з пунктом 87.1. статтею 87
Податкового кодексу України джерелами
самостійної сплати грошових
зобов'язань або погашення податкового
боргу платника податків є будь-які
власні кошти, у тому числі ті, що
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна, випуску цінних паперів,
зокрема корпоративних прав, отримані
як позика (кредит), та з інших джерел, з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею, а також суми надміру
сплачених платежів до відповідних
бюджетів. Пунктом 87.2. даної статті
Податкового кодексу України
передбачено, що джерелами погашення
податкового боргу платника податків є
будь-яке майно такого платника
податків з урахуванням обмежень,
визначених цим Кодексом, а також іншими
законодавчими актами.

Пунктом 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України передбачено, що
контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Згідно з пунктом 95.3. статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
контролюючим органам, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4 статті 95 Податкового
кодексу України встановлено, що
контролюючий орган на підставі рішення
суду здійснює стягнення коштів у
рахунок погашення податкового боргу за
рахунок готівки, що належить такому
платнику податків. Стягнення
готівкових коштів здійснюється у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
передбаченими ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
повноваженнями, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов заступника
Коломийського міжрайонного прокурора,
поданий в інтересах Держави в особі
Коломийської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "М.ІМ." про стягнення
заборгованості в сумі 41913,85 грн. є
обґрунтованим, а тому його належить
задовольнити.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків Товариства з
обмеженою відповідальністю "М.ІМ."
(ідентифікаційний код 33932690, що
знаходиться за адресою: 78200,
Івано-Франківська область, місто
Коломия, вулиця Сотні Кривоноса,
будинок 3-А) відкритих у банківських
установах, які його обслуговують, та за
рахунок належної йому готівки,
податковий борг з орендної плати за
землю в сумі 4127 (чотири тисячі сто
двадцять сім) гривень 81 копійку на р/р
0016, одержувач Коломийське УДКСУ,
код одержувача 37904227, банк одержувача
ГУДКСУ МФО 836014.

Стягнути з рахунків Товариства з
обмеженою відповідальністю "М. ІМ."
(ідентифікаційний код 33932690, що
знаходиться за адресою: 78200,
Івано-Франківська область, місто
Коломия, вулиця Сотні Кривоноса,
будинок 3-А) відкритих у банківських
установах, які його обслуговують, та за
рахунок належної йому готівки,
податковий борг з єдиного податку в
сумі 37786 (тридцять сім тисяч сімсот
вісімдесят шість) гривень 04 копійки на
р/р 0016, одержувач Коломийське
УДКСУ, код одержувача 37904227, банк
одержувача ГУДКСУ МФО 836014.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки, встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Боршовський Т.І.

Постанова складена в повному обсязі
17.10.2014 року.