Справа № 2а-1727/10/0370
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" жовтня 2014 р. м. Київ
К/800/35004/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Маринчак Н.Є.

Муравйова О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження

касаційну скаргу Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області

на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 09.08.2010 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2014 року

у справі № 2а-1727/10/0370

за позовомНововолинської об'єднаної
державної податкової інспекції
доДержавного підприємства
«Волиньвугілля»за участюпрокурора
Волинської областіпростягнення
податкового боргу

ВСТАНОВИВ:

Нововолинська об'єднана державна
податкова інспекція (далі по тексту -
позивач, ОДПІ) звернулась з позовом до
Державного підприємства
«Волиньвугілля» (далі по тексту -
відповідач, ДП «Волиньвугілля») за
участю прокурора Волинської області
(далі по тексту - прокуратура) про
стягнення податкового боргу.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 09.08.2010 року
адміністративний позов задоволено
частково.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2014 року
апеляційну скаргу ОДПІ залишено без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Позивач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
щодо наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДП «Волиньвугілля» є
підприємством загальнодержавної
власності, створене шляхом
реорганізації ВО «Волиньвугілля» та ДП
«Шахта № 1», ДП «Шахта № 5», ДП «Шахта №
9», ДП «Шахта Бужанська», ВСП
«Волиньвуглезбутпостач» і
зареєстроване як суб'єкт
підприємницької діяльності рішенням
виконавчого комітету Нововолинської
міської ради Волинської області від
21.03.2003 року. ДП «Волиньвугілля» взято на
облік та зареєстровано як платника
податків у ОДПІ.

ДП «Волиньвугілля» самостійно подало
ОДПІ податкові декларації з
визначеними до сплати сумами податку
на додану вартість за відповідні
періоди із серпня 2009 року по березень
2010 року.

17.03.2010 року ДП «Волиньвугілля» подано
до ОДПІ уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість у зв'язку з
виправленням самостійно виявлених
помилок №1987, яким збільшено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість за березень 2010 року на суму 16
455 грн. Всього ДП «Волиньвугілля»
задекларовано 6 470 441 грн. податку на
додану вартість.

З матеріалів справи вбачається, згідно
копій платіжних доручень, що за період
з вересня 2009 року по травень 2010 року із
зазначенням призначенням платежу: «ПДВ
за вересень 2009 року», «ПДВ за жовтень 2009
року», «ПДВ за грудень 2009 року», «ПДВ за
лютий 2010 року», «ПДВ за березень 2010
року» ДП «Волиньвугілля» всього
сплачено 2 590 895,23 грн.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, податковий борг по
самостійно поданих деклараціях з
податку на додану вартість становить 3
879 545, 77 грн.

ОДПІ було проведено перевірки ДП
«Волиньвугілля», за результатами яких
складено акти перевірок: від 23.07.2009 року
№667/48/2301/32365965, від 07.09.2009 року №
00109/1501/32365965 та від 30.04.2010 року №
585/38/2301/32365965.

На підставі висновків, що викладені в
актах перевірок ОДПІ прийнято
податкові повідомлення - рішення про
нарахування податкових зобов'язань з
податку на додану вартість: від 03.08.2009
року № /0 на суму 2 656,50 грн., від
07.09.2009 року №/0 на суму 609 705,60 грн.,
від 30.04.2010 року №/0/461 на суму 17 400
грн. Зазначені податкові повідомлення -
рішення вручені ДП «Волиньвугілля»
відповідно 06.09.2009 року, 09.09.2009 року,
30.04.2010 року та не оскаржувалися
відповідачем.

Крім того, ОДПІ було проведено планові
виїзні перевірки з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 01.01.2008 по 31.12.2008 року та з 01.01.2009
по 31.12.2009 року, за результатами яких
складено акти перевірок від 21.07.2009 року
№667/48/2301/32365965 та від 20.05.2010 року
№651/52/2301/32365965 про результати планових
виїзних перевірок. В ході перевірок
позивачем встановлено порушення
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» та Положення про
ведення касових операцій в
національній валюті України,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від 15
грудня 2004 року №637.

На підставі висновків, викладених у
вищевказаних актах перевірок,
позивачем прийнято рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 03.08.2009 року №/555 на
суму 16 145,35 грн., від 21.05.2010 року №/498
на суму 48 064 грн. та №/499 на суму 143
751,15 грн. Вказані рішення вручені ДП
«Волиньвугілля» 10.08.2009 року та 25.05.2010
року та не оскаржувалися відповідачем.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що станом на 16.07.2010 року
заборгованість ДП «Волиньвугілля» по
штрафних санкціях становила 202 711,21 грн.

Відповідно до вимог п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 9
Закону України «Про систему
оподаткування» (який був чинний на
момент виникнення спірних
правовідносин) платники податків і
зборів (обов'язкових платежів)
зобов'язані подавати до державних
податкових органів та інших державних
органів відповідно до законів
декларації, бухгалтерську звітність та
інші документи і відомості, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів (обов'язкових платежів), та
сплачувати належні суми податків і
зборів (обов'язкових платежів) у
встановлені законами терміни.

Згідно п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (який
був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання в
установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги. Податкові вимоги
мають містити крім відомостей,
передбачених підпунктом 6.2.3 цієї
статті, посилання на підстави їх
виставлення; суму податкового боргу,
належного до сплати, пені та штрафних
санкцій; перелік запропонованих
заходів із забезпечення сплати суми
податкового боргу. Податкові вимоги
також надсилаються платникам податків,
які самостійно подали податкові
декларації, але не погасили суму
податкових зобов'язань у встановлені
законом строки, без попереднього
направлення (вручення) податкового
повідомлення.

Підпунктом 7.1.1 п. 7.1 ст. 7 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» зокрема
передбачено, що джерелами самостійної
сплати податкових зобов'язань або
податкового боргу платника податку є
будь-які власні кошти такого платника
податку.

Відповідно до вимог п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податковий борг, погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ОДПІ надсилалися податкові
вимоги (перша та друга) ДП
«Волиньвугілля», та прийнято рішення
про стягнення коштів та продаж інших
активів платника податків.

З матеріалів справи вбачається, що ДП
«Волиньвугілля» на підставі платіжних
доручень із зазначенням призначення
платежу сплачено до бюджету 2 590 895, 23
грн. податкового зобов'язання, отже, і
підстави для задоволення позовних
вимог ОДПІ в цій частині та нарахування
позивачем пені ДП «Волиньвугілля» у
розмірі 918 795, 80 грн. відсутні.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що ДП «Волиньвугілля» не
сплачено до бюджету 4 712 019,08 грн.
самостійно визначеного податкового
зобов'язання та нарахованих податковим
органом податкових зобов'язань і
штрафних (фінансових) санкцій, у зв'язку
з чим зазначена сума є податковим
боргом ДП «Волиньвугілля».

Таким чином, враховуючи вищевикладені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, що позовні
вимоги ОДПІ в частині стягнення
податкового боргу в сумі 4 712 019,08 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Колегія суддів приходить до висновку,
що саме за вищевказаних обставин
справи, суди першої та апеляційної
інстанцій вірно застосували норми
матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

В свою чергу, доводи касаційної скарги
не відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються
вищезазначеними нормами права, отже,
відсутні підстави для її задоволення.

За таких обставин, касаційна скарга
позивача підлягає залишенню без
задоволення, а постанова Волинського
окружного адміністративного суду від
09.08.2010 року та ухвала Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29.05.2014 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області
залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 09.08.2010 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.05.2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
Н.Є. Маринчак О.В. Муравйов