Справа № 0670/5937/11
Суддя: Костенко М.І.
Дата ухвалення: 2014-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2014 р. м. Київ
К/9991/23553/12

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя Костенко М.І. - головуючий,
судді Бухтіярова І.О., Приходько І.В.,

розглянув у письмовому провадженні
касаційну скаргу Житомирської митниці

на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 30.11.2011

та ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13.03.2012

у справі № 0670/5937/11

за позовом суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
(далі - СПД ОСОБА_1)

до Житомирської митниці

про скасування податкових
повідомлень-рішень.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий адміністративний суд
України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 30.11.2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 13.03.2012,
позов задоволено; скасовано податкові
повідомлення-рішення від 31.05.2011 № 21 та
№ 22.

У прийнятті цих судових актів суди обох
попередніх інстанцій виходили з того,
що приймаючи вантажні митні декларації
та пропускаючи товар на митну
територію України, відповідач
погодився з відомостями про код
товарної номенклатури, зазначений
імпортером (позивачем у справі), у
зв'язку з чим правові підстави для
прийняття податкових повідомлень про
нарахування податкових зобов'язань з
причин помилкового визначення коду
відсутні.

Посилаючись на невідповідність
висновків судів вимогам підпункту 16.1.4
пункту 16.1 статті 16, підпункту 62.1.3
пункту 62.1 статті 62, пункту 102.1 статті 102
Податкового кодексу України, статей 41,
69, 313 Митного кодексу України,
Житомирська митниця звернулася до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалені у справі судові
акти та відмовити у позові. Зокрема, на
обґрунтування касаційних вимог
скаржник зазначає, що пропуск товару на
митну територію України у випадку
невірного визначення платником коду
товарної номенклатури не може
слугувати перешкодою для
донарахування митних платежів.

Перевіривши повноту встановлення
судовими інстанціями фактичних
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, Вищий
адміністративний суд України вважає за
необхідне частково задовольнити
подану касаційну скаргу з урахуванням
такого.

Попередніми судовими інстанціями у
розгляді справи встановлено, що
Житомирською митницею було проведено
невиїзну документальну перевірку
повноти нарахування та сплати СПД
ОСОБА_1 податків і зборів при митному
оформленні товару «Сальтісон»,
ввезеного на митну територію України
протягом 2009-2010 років, оформлену актом
від 26.04.2011 № 10/11/101000000/НОМЕР_1.

За наслідками цієї перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
31.05.2011 № 21 про донарахування СПД ОСОБА_1
грошового зобов'язання з ввізного мита
у сумі 32891,94 грн. (у тому числі 26313,55 грн.
за основним платежем та 6578,39 грн. за
штрафними санкціями), а також податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
31.05.2011 № 22, за яким позивачеві визначено
грошове зобов'язання з ПДВ у сумі 6578,39
грн. (у тому числі 5262,71 грн. за основним
платежем та 1315,68 грн. за штрафними
санкціями).

Підставою для зазначених донарахувань
слугував висновок Житомирської
митниці про невірне визначення
позивачем коду товарної номенклатури
згідно з УКТ ЗЕД під час митного
оформлення імпортованого товару
«Сальтисон» у перевіреному період.

Так, у ході перевірки митним органом
було виявлено одинадцять випадків
декларування позивачем у перевіреному
періоді названого товару за кодом УКТ
ЗЕД 160249300 (який передбачає ставку мита
на рівні 10%), тоді як згідно з рішенням
відділу контролю митної вартості та
класифікації товару Житомирської
митниці від 17.12.2010 № КТ-101-0820-10
зазначений товар належить до коду УКТ
ЗЕД (для якого встановлено мито
на рівні 15%).

Пропуск товарів і транспортних засобів
через митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур (пункт 35
статті 1 Митного кодексу України, який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, далі - МК).

У пункті 19 цієї ж статті МК міститься
визначення терміну «митні процедури»
як операцій, пов'язаних зі здійсненням
митного контролю за переміщенням
товарів і транспортних засобів через
митний кордон України, митного
оформлення цих товарів і транспортних
засобів, а також із справлянням
передбачених законом податків і
зборів.

За змістом пунктом 10.3 статті 10 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (який діяв на час виникнення
спірних правовідносин) платники
податку, які імпортують товари (супутні
послуги) на митну територію України для
їх використання або споживання на
митній території України, відповідають
за дотримання правил надання
інформації для розрахунку бази
оподаткування (суми податку, належного
до сплати) митним органам.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державним
цільовими фондами» якщо згідно з
нормами цього пункту сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми в порядку, встановленому
зазначеним Законом.

За змістом статті 313 Митного кодексу
України від 11.07.2002 № 92-ІV класифікація
товарів, тобто віднесення товарів до
класифікаційних групувань, зазначених
в Українській класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності, є
виключною компетенцією митних органів.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.
Такий контроль здійснюється на
підставі письмового розпорядження
керівника митного органу або особи, яка
його заміщує (стаття 69 МК).

Аналіз наведених положень Закону
свідчить про можливість митного
контролю після завершення митного
оформлення за умови існування
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України.

А відтак судам необхідно було
перевірити, які саме документи
подавалися позивачем під час митного
оформлення товару, з'ясувати, чи було
подано СПД ОСОБА_1 повну, достовірну,
правдиву інформацію митному органові
при декларуванні спірних товарів.

При розгляді цієї справи суди
попередніх інстанцій та також не
надали будь-якої правової оцінки
рішенню відділу контролю митної
вартості та класифікації товару
Житомирської митниці від 17.12.2010 №
КТ-101-0820-10 про визначення коду товару.

У даному разі з метою перевірки
законності дій позивача як імпортера
судам необхідно було надати правову
оцінку правильності (або
неправильності) визначення коду УКТЗЕД
спірного товару за названим рішенням
Житомирської митниці, дослідивши при
цьому дотримання відповідачем
процедури визначення коду товару за
наслідками встановлення його
характеристик, визначальних для
класифікації товару за УКТЗЕД,
відібрання зразків товару, проведення
лабораторних досліджень та експертної
роботи тощо.

Встановлення ж факту подання
декларантом неповної, недостовірної
інформації про товар під час його
митного оформлення (що вплинуло на його
класифікацію_під час пропуску на митну
територію України) та об'єктивності
визначеного коду за рішенням відділу
номенклатури та класифікації товарів
Житомирської митниці від 17.12.2010 №
КТ-101-0820-10 було б свідченням і
законності донарахувань за
оспорюваними податковими
повідомленнями-рішеннями.

Допущені судами попередніх інстанцій
порушення норм процесуального права
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, а отже
відповідно до частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС) є підставою для
скасування ухвалених у справі судових
рішень та направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
слід взяти до уваги викладені в цій
ухвалі обставини, для чого в разі
необхідності зобов'язати сторони
надати докази, яких не буде вистачати
для з'ясування цих обставин, або ж
витребувати такі докази у інших осіб, в
яких вони можуть знаходитися; дати
правильну юридичну оцінку
встановленим обставинам та
постановити рішення відповідно до
вимог статті 159 КАС.

За таких обставин, керуючись статтями
220, 222, 221, 223, 227, 231 КАС, Вищий
адміністративний суд України

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Житомирської
митниці задовольнити частково.

2. Постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
30.11.2011 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 13.03.2012 у справі № 0670/5937/11 скасувати.

3. Справу направити на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя: М.І. Костенко
судді:І.О. Бухтіярова І.В. Приходько