Справа № 308/9272/14-а
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-10-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 р.
Справа № 876/9036/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І.
О.

з участю: секретаря судового засідання
Сідельник Г. М.

представника особи, яка
подала

апеляційну скаргу (позивача)
ОСОБА_1

представника відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу Громадянина Сирії
ОСОБА_2 на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28 липня 2014 року по справі
№308/9272/14 - а за адміністративним позовом
94 прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України до
Громадянина Сирії ОСОБА_2 про примусове
видворення, -

УСТАНОВИВ:

94 прикордонний загін Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України звернувся
до Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області з
адміністративним позовом до
Громадянина Сирії ОСОБА_2 і просив: на
підставі п. 1 ст. 30 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» примусово видворити
громадянина Сирії ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що 15 липня
2014 року громадянин Сирії ОСОБА_2 був
виявлений та затриманий прикордонним
нарядом відділу прикордонної служби
«Стужиця» 94 прикордонного загону, який
намагався незаконно перетнути
державний кордон із України в
Словацьку Республіку в складі групи
осіб. На момент затримання документів,
що посвідчують особу відповідач не мав.
16 липня 2014 року керівництвом 94
прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України було
прийнято рішення про примусове
повернення за межі України та
роз'яснено йому про необхідність
покинути територію України в термін до
18 липня 2014 року. Однак відповідач цього
рішення не виконав, територію України
не покинув черех відсутність у нього
документів та грошових коштів.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28 липня 2014 року позовні
вимоги задоволено: суд постановив
примусово видворити громадянина
Сомалі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі
території України.

З таким судовим рішенням суду першої
інстанції не погодився відповідач і
оскаржив його в апеляційному порядку
до Львівського апеляційного
адміністративного суду. Посилаючись у
поданій апеляційній скарзі на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, зазначає, що суд не з'ясував чи є
ризики у випадку примусового
видворення для життя, безпеки і свободи
відповідача, передбачені ст. 31 Закону
України «Про правовий статус іноземців
та осіб без громадянства», що призвело
до прийняття рішення про видворення
відповідача в країну, де він може стати
жертвою катувань, жорстоких, або таких,
що принижують гідність, видів
поводження чи покарання. Згідно змісту
ст. 30 «Про правовий статус іноземців та
осіб без громадянства» примусовому
видворенню передує попереднє
прийняття вказаними органами рішення
про примусове повернення іноземця чи
особи без громадянства. Проте, суд
першої інстанції цих правових норм не
врахував і не зазначив в своїх рішеннях
чи було прийняте позивачем рішення про
примусове повернення, що ставить під
сумнів законність оскаржуваних рішень.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав доводи,
викладені на обґрунтування
апеляційної скарги, і вважає, що ці
доводи підтверджують незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, що в свою чергу є
підставою для її скасування та
винесення рішення про відмову у
задоволенні позову.

Представник позивача не погодився з
апеляційної скаргою і вважає, що
викладені у ній обставини та доводи не
дають підстав для скасування постанови
суду першої інстанції, а тому просить
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги.

Вислухавши в судовому засіданні суддю -
доповідача, представника особи, яка
подала апеляційну скаргу (відповідача)
та представника позивача, дослідивши
наявні в справі матеріали та докази,
перевіривши правильність правової
оцінки обставин справи та
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
апеляційного суду приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не виконано рішення
керівництва 94 прикордонного загону
Західного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
про примусове повернення за межі
України. Громадянин Сирії ОСОБА_2
перебуває на території України
незаконно, документів та коштів для
виїзду з території України не має,
працевлаштуватись на території
України не має змоги, а також не
відноситься до осіб, яким надано статус
біженця і за таким статусом не
звертався.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, громадянин Сирії
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, о 15 годині 30 хвилин
затриманий прикордонним нарядом
відділу прикордонної служби «Стужиця»
на напрямку 34 прикордонного знаку на
відстані 3000 м до лінії державного
кордону за спробу незаконного перетину
державного кордону з України в
Словаччину у складі групи осіб, що
підтверджується протоколом про
адміністративне затримання від 15 липня
2014 року. На момент затримання
документів, що посвідчують особу
відповідач не мав.

16 липня 2014 року керівництвом 94
прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України було
прийнято рішення про примусове
повернення за межі України та
роз'яснено йому, про необхідність
покинути територію України в термін до
18 липня 2014 року. Однак відповідач цього
рішення не виконав.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду звертає увагу
на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 30 «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства» органи охорони
державного кордону (стосовно іноземців
та осіб без громадянства, які затримані
ними у межах контрольованих
прикордонних районів під час спроби
або після незаконного перетинання
державного кордону України) або органи
Служби безпеки України можуть лише на
підставі винесеної за їх позовом
постанови адміністративного суду
примусово видворити з України іноземця
та особу без громадянства, якщо вони не
виконали в установлений строк без
поважних причин рішення про примусове
повернення або якщо є обґрунтовані
підстави вважати, що іноземець або
особа без громадянства ухилятимуться
від виконання такого рішення, крім
випадків затримання іноземця або особи
без громадянства за незаконне
перетинання державного кордону
України поза пунктами пропуску через
державний кордон України та їх
передачі прикордонним органам
суміжної держави.

Згідно ч. 1 статті 30 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» випливає, що примусовому
видворенню іноземця чи особи без
громадянства передують дві обставини:
1) прийняття рішення відповідним
компетентним органом про примусове
повернення; 2) ухилення від виїзду після
прийняття рішення про повернення або
наявність обґрунтованих підстав
вважати, що іноземець або особа без
громадянства ухилятимуться від
виконання такого рішення. Тобто
обов'язковим є попереднє прийняття
вказаними органами рішення про
примусове повернення.

В матеріалах справи містяться дані про
те, що відносно відповідача
відповідним компетентним органом,
зокрема начальником 94 прикордонного
загону Західного регіонального
управління Державної прикордонної
служби України, 16 липня 2014 року
прийнято рішення про примусове
повернення іноземця або особи без
громадянства за межі України, в якому
вирішено примусово повернути за межі
України громадянина Сирії та
зобов'язано його покинути Україну у
термін до 18 липня 2014 року. Однак,
відповідач ухилявся від залишення
території України у визначений цим
органом строк.

Тому, не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо недотримання
позивачем процедури та порядку
видворення особи.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
правовий статус іноземців та осіб без
громадянства» іноземець або особа без
громадянства не можуть бути примусово
повернуті чи примусово видворені або
видані чи передані до країн, де їх життю
або свободі загрожуватиме небезпека за
ознаками раси, віросповідання,
національності, громадянства
(підданства), належності до певної
соціальної групи або політичних
переконань; де їм загрожує смертна кара
або страта, катування, жорстоке,
нелюдське або таке, що принижує
гідність, поводження чи покарання; де
їх життю або здоров'ю, безпеці або
свободі загрожує небезпека внаслідок
загальнопоширеного насильства в
ситуаціях міжнародного або
внутрішнього збройного конфлікту чи
систематичного порушення прав людини,
або природного чи техногенного лиха,
або відсутності медичного лікування чи
догляду, який забезпечує життя; де їм
загрожує видворення або примусове
повернення до країн, де можуть
виникнути зазначені випадки.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідач не надав
доказів на підтвердження своїх доводів
про те, що у випадку видворення за межі
території України для нього існує
загроза бути підданим катуванню, чи
жорстокому або такому, що принижує
гідність, поводженню чи покаранню в
країні його проживання.

З огляду на встановлені судом
обставини та представлені на
підтвердження цих обставин докази,
колегія суддів апеляційного суду
вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставин справи та
у відповідності до цих обставин
визначив суть правовідносин. Висновки
суду відповідають дослідженим в
судовому засіданні доказам.

При цьому, доводи апеляційної скарги
відповідача не заслуговують на увагу і
не можуть бути покладені в основу
судового рішення суду апеляційної
інстанції, оскільки на підтвердження
відповідних обставин, на які
посилається відповідач, не
представлено належних та допустимих
доказів.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд ухвалює рішення відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин
справи, підтверджених дослідженими
доказами.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи і не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції, вирішуючи даний спір,
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 199, 200, 205, 206, 211, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Громадянина Сирії
ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 28 липня 2014 року по справі
№308/9272/14 - а за адміністративним позовом
94 прикордонного загону Західного
регіонального управління Державної
прикордонної служби України до
Громадянина Сирії ОСОБА_2 про
примусове видворення - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В. Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О. Яворський

Ухвалу в повному обсязі складено
14 жовтня 2014 року.