Справа № 127/16242/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Білоус О.В.

судді: Курко О. П. Сторчак В. Ю.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Департамент соціальної політики
Вінницької міської ради на постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 26 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департамент соціальної політики
Вінницької міської ради про визнання
дій протиправними та зобов"язання
вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року позивач звернулася до
суду із позовом до Департамент
соціальної політики Вінницької
міської ради про визнання
неправомірними дій та зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області позов задоволено
частково: визнано неправомірними дії
відповідача; зобов'язано відповідача
провести перерахунок допомоги по
догляду за дитиною з 01.04.2014 року по день
припинення права на таку допомогу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просив скасувати зазначену вище
постанову, у задоволенні позову
відмовивши в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши за матеріалами справи
наведені у апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка є застрахованою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. За період
відпустки по догляду за дитиною віком
до трьох років їй нараховувалась та
виплачувалась допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в менших розмірах, ніж це
передбачено ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2012рік», ЗУ «Про Державний
бюджет України на 2013рік», ЗУ «Про
Державний бюджет України на 2014рік», що
відповідач порушив її законне право,
позивачка звернулася до суду із даним
позовом.

Задовольняючи позовні вимоги щодо
нарахування та виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, суд першої інстанції
виходив з того, що право застрахованої
особи в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
щодо неотриманої в повному обсязі
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею 3-річного віку
регулюється положенням ст.43 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням
".

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
виходячи із наступного.

Так, статтею 42 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18.01.2001 року в редакції,
що діяла до 01.01.2007 року передбачено, що
застрахована особа (один з батьків
дитини, усиновитель, баба, дід, інший
родич або опікун), яка фактично
здійснює догляд за дитиною має право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, яка
надається у формі матеріального
забезпечення у період відпустки для
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку і частково компенсує
втрату заробітної плати. Статтею 43
цього Закону визначалося, що допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
визначається Фондом, але не менше
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Гарантований державою рівень
матеріальної підтримки сімей з дітьми
шляхом надання державної грошової
допомоги з урахуванням складу сім'ї, її
доходів та віку дітей і спрямований на
забезпечення пріоритету державної
допомоги сім'ям з дітьми у загальній
системі соціального захисту населення
відповідно до Конституції України
встановлено Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21 листопада 1992 р. № 2811-ХII (надалі за
текстом -«Закон № 2811-ХII»).

Частиною 1 статті 1 Закону № 2811-ХII
визначено, громадяни України, в сім'ях
яких виховуються та проживають
неповнолітні діти, мають право на
державну допомогу у випадках та на
умовах, передбачених цим Законом та
іншими законами України.

Статтею 3 Закону № 2811-ХII передбачено, що
відповідно до цього Закону
призначається, зокрема, допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Наведене дає підстави для висновку, що
Закон № 2811-ХII є спеціальним законом, що
регулює правовідносини, пов'язані з
призначенням та виплатою державної
допомоги при народженні дитини та по
догляду за дитиною.

Згідно ст.ст.13, 14 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
право на допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку за
цим Законом має особа (один з батьків
дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід
або інший родич), яка фактично здійснює
догляд за дитиною. Допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується щомісяця
з дня призначення допомоги по догляду
за дитиною по день досягнення дитиною
вказаного віку включно.

Частиною 1 ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
встановлено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Згідно п.3 Прикінцевих положень Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців.

Вищезазначені норми Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми"
не визнані неконституційними. Однак,
відповідно до ст.ст.2,3 Бюджетного
кодексу України закон про Державний
бюджет містить положення, які діють
протягом бюджетного року, а тому зміни,
внесені Законом України «Про Державний
бюджет України на 2008 рік» до ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» діяли протягом 2008 року.
Таким чином, при призначенні позивачу
допомоги по догляду за дитиною
відповідач мав керуватися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» в редакції, що передбачає
виплату допомоги у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

На підставі вищенаведеного, приймаючи
до уваги, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
першої інстанції доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів приходить
до висновку про відсутність підстав
для зміни або скасування постанови
суду.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Департамент
соціальної політики Вінницької
міської ради, -залишити без
задоволення, а постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 26
серпня 2014 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Сторчак В. Ю.