Справа № 872/8885/13
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"03" червня 2014 р. справа № 2а-3011/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на додаткову постанову Ленінського
районного суду м.Дніпропетровська від
01.11.2011 р. у справі № 2а-3011/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в Ленінському районі
м.Дніпропетровська (далі - відповідач-1),
Управління праці та соціального
захисту населення Ленінського району
м. Дніпропетровська (далі -
відповідач-2),

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

28 березня 2011 року позивач звернувся до
суду першої інстанції, в якому, з
урахуванням уточнень, просив:

- визнати дії щодо перерахунку,
встановлення та виплати недоотриманої
пенсії та щорічної допомоги на
оздоровлення особі, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
відповідача-1, відповідача-2 такими
що, були протиправно здійснені
зазначеними відповідачами без
урахування вимог ст. 152 Конституції
України, ст.1175 ЦК України, ст. 268 ЦК
України відносно нарахування та
здійснення перерахування раніше
призначеної основної та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
нарахуванні й виплаті в заниженому
розмірі щорічної допомоги на
оздоровлення, як особі, котра
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи;

- зобов'язати відповідача-1 провести
перерахунок та виплату, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії
(3 група інвалідності), основної пенсії
згідно вимог ст.152 Конституції України,
ст. 1175 , ст. 268 ЦК України та ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з розрахунку не нижче 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка повинна становити 50 % від
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч. 1 ст. 28 закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність з 01.05.2006 року
по час прийняття судового рішення;

- зобов'язати відповідача-1 усунути
порушення, а саме призначити
(встановити), як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи І
категорії (3 група інвалідності),
основну пенсію, в розмірі не менше 6
мінімальних пенсій за віком
встановленої ч. 1 ст. 28 закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
повинна становити 50% від мінімальної
пенсії за віком,

встановленої ч. 1 ст. 28 закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», згідно вимог
ст.54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991р. № 796-ХІІ з
01.05.2006 року і виплачувати щомісячно у
подальшому;

- зобов'язати відповідача-2 усунути
порушення і провести перерахунок
згідно ст. 48 Закону України №796-ХІІ від
28.02.1991р. щорічної допомоги на
оздоровлення у розмірі 4 мінімальних
заробітних плат з 01.01.2005 року по 01.01.2011
року;

- зобов'язати відповідача-2
призначити (встановити) в
подальшому, як постраждалому
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії (3 група інвалідності),
щорічну допомогу на оздоровлення
згідно вимог ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
р. № 796-ХІІ з 01.01.2011 року і виплачувати
щорічно у подальшому.

Постановою Ленінського районного суду
м. Дніпропетровська від 26.10.2011 р. позов
задоволено частково, а саме:

- визнано незаконною бездіяльність
відповідача-2 щодо недонарахування та
виплати позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік у розмірах,
передбачених ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»;

- зобов'язано відповідача-2 здійснити на
користь позивача донарахування
щорічної допомоги на оздоровлення за
2011 рік у розмірах передбачених ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», зобов'язавши забезпечити
виплату цих сум.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовлено.

Додатковою постановою Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
01.11.2011 р. визнано незаконними дії
відповідача-1 щодо відмови позивачу у
перерахунку і виплаті державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах передбачених ст.ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період із 28.09.2010 по
22.07.2011 року з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в Законах України про
Державний бюджет України на
відповідний рік; зобов'язано
відповідача-1 здійснити на користь
позивачу перерахунок державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах передбачених ст.ст.
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», з урахуванням розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в Законах України про
Державний бюджет України на
відповідний рік, забезпечивши виплату
цих сум з 28.09.2010 по 22.07.2011 року.

Не погодившись з додатковою постановою
суду першої інстанції, позивач
оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати додаткову постанову суду
першої інстанції та задовольнити позов
у повному обсязі, прийняти окрему
ухвалу щодо не реагування структурного
підрозділу органу державної влади на
грубе порушення прав і свобод людини.

Відповідач-1 надіслав апеляційному
суду заперечення, в яких просить суд
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, постанову суду від 01.11.2011
року скасувати в частині задоволених
позовних вимог та прийняти нове
рішення, яким провадження у справі
закрити.

Позивач та відповідачі, належним чином
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія І) та має інвалідність ІІІ
групи. Позивач перебуває на обліку у
відповідача-1 та має право на отримання
пенсії по інвалідності на підставі ст.
54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та додаткову пенсію за
шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі
ст. 50 цього ж закону.

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) особам, що належать до
категорії 1 постраждалих від
Чорнобильської катастрофи, які є
інвалідами ІІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 50 %
мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 4 статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів
ІІІ групи, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не може бути нижчим 6 мінімальних
пенсій за віком.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно з ч. 1 статті 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення" встановлюється
в розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

У період з 28.09.2010 по 22.07.2011 року
відповідач-1 здійснював нарахування та
виплату позивачу державної та
додаткової пенсії відповідно до
постанов Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 р. № 530 та від 16.07.2008 р. № 654,
тобто в меншому розмірі ніж
передбачено Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру державної та додаткової пенсії
позивачеві застосуванню підлягають
ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 та
від 16.07.2008 р. № 654.

З огляду на те, що державна та додаткова
пенсія позивачу призначена довічно,
змін до ст.ст. 50, 54 "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" на законодавчому рівні не
вносилось, статус особи, як інваліда II
групи І категорії осіб які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
не змінився, тому суд приходить до
висновку, що відсутні будь-які підстави
обмежувати строк нарахування та
виплати державної та додаткової пенсія
у розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54 "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим, відповідно до Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" від 14 червня 2011 року,
прикінцеві положення Закону доповнено
пунктом 4, відповідно до якого
встановлено, що у 2011 році норми і
положення ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідач-1
повинен здійснити нарахування та
виплату позивачу державної та
додаткової пенсії у розмірах,
передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" з 28.09.2010
року по 22.07.2011 року, тобто до змін в
нормативних актах, котрі регулюють
спірне питання.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 18.04.2011 року позов
в частині вимог за період з 01.06.2004 року
по 27.09.2010 року залишено без розгляду.
Ухвала суду від 18.08.2010 року позивачем не
оскаржена та набрала законної сили,
тому вимоги позивача в цій частині
розгляду не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
ухвалив судове рішення без порушення
норм матеріального і процесуального
права; доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому постанову слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Додаткову постанову Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
01.11.2011 р. у справі № 2а-3011/11 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун