Справа № 373/2069/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
373/2069/14-а Головуючий у 1-й
інстанції: Овдієнко К.М.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 жовтня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Горбань Н.І., Сорочко Є.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційні скарги ОСОБА_2
та управління Пенційного фонду України
в м. Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області на постанову
Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 26 серпня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного Фонду України в
м. Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2 звернувся з позовом до
управління Пенційного фонду України в
м. Переяславі-Хмельницькому та
Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області (далі-відповідач), в
якому просить суд визнати дії
відповідача неправомірними та
зобов'язати здійснити перерахунок та
виплату пенсії позивачу, виходячи з
розміру визначеного ст.50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
починаючи з 01 квітня 2007 року по 11
листопада 2010 року та з 19 червня 2011 року.

Постановою Переяслав-Хмельницького
міськрайонного суду Київської області
від 26 серпня 2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Визнано дії
відповідача щодо призначення та
виплати пенсії неправомірними,
зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії
позивачу, виходячи з розміру
визначеного Законом України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 75 %
мінімальних пенсій за віком за період з
06.02.2014 року по 06.08.2014 року з урахуванням
проведених виплат. Провадження у
справі за позовом ОСОБА_2 за період з
22.03.2007 року по 18 червня 2011 року закрито.
В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
позивач та відповідач звернулися з
апеляційними скаргами, в яких просять
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позивач просить
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, а відповідач - відмовити у
задоволенні вимог адміністративного
позову.

Апеляційний розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197
КАС України, якою передбачено, що суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справ
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої ст. 183-2 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарг, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
позивача не підлягає задоволенню,
апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню, а постанова суду
першої інстанції скасуванню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
вимога позивача щодо зобов`язання УПФУ
здійснити перерахунок та виплату
додаткової пенсії та пенсія для
інвалідів відповідно до ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 06.02.2014 року по 06.08.2014 року є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він знайшов
підтвердження під час апеляційного
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач віднесений до І категорії осіб,
які постраждати внаслідок
Чорнобильської катастрофи, є інвалідом
ІІ групи, перебуває на обліку в УПФУ та
отримує пенсію згідно з Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Позивач звернувся до пенсійного органу
із заявою про здійснення перерахунку
та виплати недораховану суму
щомісячного підвищення до пенсії, як
інваліду І групи віднесеному до ІІ
категорії осіб, які постраждати
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
згідно ст.50,54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 75%
мінімальних пенсій за віком починаючи
з 22.03.2007 року.

Відповідач відмовив в перерахунку
пенсії, так як відсутні підстави для
отримання пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 75 %
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст.50,54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом,
в апеляційній скарзі вказується тільки
на порушення норм матеріального права.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 50 Конституції
України кожен має право на безпечне для
життя і здоров'я довкілля та на
відшкодування завданої порушенням
цього права шкоди.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання нарахувати та виплатити
недоплачену основну та додаткову
пенсію за період з 22.03.2007 року по 06.02.2014
року, то судова колегія приходить до
висновку про необхідність залишення
без розгляду цих позовних вимог, з
огляду на наступне.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 99 КАС
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав,свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк.

Згідно ч. 1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду ,
якщо суд за заявою особи, яка його
подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Таким чином, пропуск строку звернення
до суду є підставою для залишення його
без розгляду, а не для відмови в
задоволенні позовних вимог.

Так як позивач, звернувшись до суду 06
серпня 2014 року, в порушення вимог ч.1
ст.71 КАС України не надав суду доказів у
підтвердження поважності строку
звернення до суду,, то
адміністративний позов в частині
позовних вимог за період з 22.03.2007 року
по 06.02.2014 року підлягає залишенню без
розгляду.

Що стосується перерахунку пенсії за
період з 06 лютого 2014 року по 06 сепрня 2014
року, то в цій частині в задоволенні
позову слід відмовити зважаючи на
наступне.

За змістом ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1, інвалідам IІ
групи призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено, що в усіх випадках розмір
пенсії для інвалідів ІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Однак, колегія суддів зазначає, що
Законом України від 16.01.2014, № 719-VIІ "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" (зі
змінами та доповненнями) установлено,
що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30,
31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

Таким чином на час звернення до суду
позивачу, як інваліду І групи
віднесеному до ІІ категорії осіб, які
постраждати внаслідок Чорнобильської
катастрофи не було підстав отримання
пенсії в розмірі 8 мінімальних пенсій
за віком та додаткової пенсії у розмірі
75 % мінімальних пенсій за віком
відповідно до ст.50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

На час звернення позивача із такою
заявою у відповідача не було підстав
для її задоволення, тому дії
відповідача є правомірними.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку щодо
обґрунтованості позовних вимог
позивача.

З огляду на вищезазначене позовні
вимоги за період з 22.03.2007 року по 06.02.2014
року слід залишити без розгляду, в
решті позову відмовити.

З урахуванням зазначеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції було грубо порушено норми
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення.

Відповідно до ст. 159 КАС України
законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право скасувати її та прийняти нову
постанову суду.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Таким чином вимоги апеляційної скарги
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва - задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 22 листопада 2011 року -
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва про
зобов'язання провести перерахунок
основної та додаткової пенсії
відповідно до ст.ст.50,54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
06 лютого 2014 року по 06 серпня 2014 року
відмовити.

Позовні вимоги за період з 22.03.2007 року
по 06.02.2014 року залишити без розгляду.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
Н.І. Горбань

Є.О. Сорочко

Головуючий суддя

Земляна Г.В.

Судді:

Горбань Н.І.

Сорочко Є.О.