Справа № 816/3734/14
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року м. Полтава Справа №
816/3734/14

Полтавський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Гіглави О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Дубовик
О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом управління Пенсійного фонду
України Київського району в м. Полтаві
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м.
Полтаві Полтавської області про
стягнення сум заборгованості з витрат
на виплату пенсії громадянам, які
отримали каліцтво в державах СНД, -

В С Т А Н О В И В:

25 вересня 2014 року управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві звернулось до
Полтавського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві
Полтавської області про стягнення сум
заборгованості з витрат на виплату
пенсії громадянам, які отримали
каліцтво в державах СНД за серпень 2014
року у розмірі 288,08 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує, що у порушення вимог Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого спільною
постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 №5-4/4
(далі - Порядок №5-4/4), відповідач
відмовився приймати до заліку суму
витрат, понесену УПФ України
Київського району в м. Полтаві на
виплату пенсії у зв'язку з нещасним
випадком на виробництві або
професійним захворюванням за серпень
2014 року громадянам ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Позивач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, надав до суду клопотання
про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача у судове
засідання також не з'явився, до суду
надав клопотання про розгляд справи за
його відсутності. У запереченні проти
адміністративного позову посилався на
те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як працівники,
що потерпіли внаслідок нещасного
випадку на виробництві на підприємстві
країни СНД, не мають статусу
застрахованих осіб, які мають право на
відшкодування внаслідок нещасного
випадку на виробництві на підставі
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності". У відповідача
відсутні особові справи ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, у зв'язку з чим немає правових
підстав для здійснення відшкодувань
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві вказаній особі,
та не можливе проведення відповідної
звірки. Крім того, чинним
законодавством передбачено здійснення
відповідних розрахунків на
централізованому рівні, тобто між
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України та
Пенсійним фондом України.

За таких обставин, суд вважає можливим
розглядати справу за даною явкою
сторін та на підставі наявних
матеріалів.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що Виконавчою
дирекцією не прийнято до заліку суму
витрат на виплату та доставку пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві пенсіонеру
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які отримали каліцтво
у державі СНД, за серпень 2014 року у
загальному розмірі 288,08 грн.

На підтвердження вмотивованості
позовних вимог позивач надав суду акт
щомісячної звірки витрат, відповідну
таблицю розбіжностей, довідки про
виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання (а.с.4-8).

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ в Україні
залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття;
інші види страхування, передбачені
законами України.

За пенсійним страхуванням згідно зі
статтею 25 Основ надаються, зокрема,
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

За страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання відповідно до пункту 4
цієї статті надається, зокрема, такий
вид соціальних послуг та матеріального
забезпечення, як пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Частиною 4 статті 26 Основ встановлено,
що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання є наслідком страхування
від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, належним
страховиком, тобто тим, хто має
надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні
послуги, відповідно до статті 25 Основ, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Сфера дії даного Закону поширюється на
таку категорію інвалідів, до якої
належать ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо
відшкодування витрат на виплату
пенсії, по яким виник спір.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому, право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, в якій із колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
"Про пенсійне забезпечення"
встановлено, що громадянам України -
переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Статтею 2 Угоди про взаємне визнання
прав на відшкодування шкоди, завданої
працівникам каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язані з виконанням ними
трудових обов'язків, підписаної 09.09.1994
між частиною держав колишнього СРСР,
передбачено, що відшкодування шкоди,
завданої працівнику внаслідок
трудового каліцтва, іншого ушкодження
здоров'я (у тому числі при настанні
втрати працездатності в результаті
нещасного випадку на виробництві,
пов'язаного з виконанням працівниками
трудових обов'язків, після переїзду
потерпілого на територію іншої
сторони), смерті здійснюється
роботодавцем сторони, законодавство
якої поширювалось на працівника в
момент одержання каліцтва, іншого
ушкодження здоров'я, смерті.
Роботодавець, відповідальний за
завдання шкоди, здійснює її
відшкодування відповідно до свого
національного законодавства.

Зі змісту вказаної норми випливає, що
вона регулює інші відносини, а не ті,
які є предметом спору у справі та
пов'язані з відшкодуванням витрат
Пенсійного фонду України, понесених у
зв'язку з виплатою пенсій особам, які
стали інвалідами внаслідок нещасного
випадку на виробництві на території
інших республік колишнього СРСР.

Відповідно до статті 1 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць Співдружності Незалежних
Держав у сфері пенсійного
забезпечення, яка 13.03.1992 підписана
Україною і набрала для неї чинності,
пенсійне забезпечення громадян держав
- учасниць даної угоди та членів їх
сімей здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають.

Статтею 3 цієї Угоди встановлено, що всі
витрати, пов'язані зі здійсненням
пенсійного забезпечення за даною
угодою, несе держава, яка надає
забезпечення.

За змістом цієї норми взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що страховиком, який має виплачувати
пенсію по інвалідності особі, яка стала
інвалідом від нещасного випадку на
виробництві на території колишніх
республік СРСР, а в разі виплати такої
органами Пенсійного фонду України -
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків.

Пунктом 5 Порядку №5-4/4 встановлено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця
проводять з відділеннями виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
звірку витрат по особових справах
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки, в якому визначають загальну
суму витрат, що підлягає відшкодуванню,
та до 15 числа місяця, наступного за
звітним, подають його відповідно
головним управлінням Пенсійного фонду
і управлінням виконавчої дирекції
Фонду на місцях.

Доводи відповідача про те, що Порядком
№5-4/4 встановлено лише механізм
відшкодування коштів на
централізованому рівні між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та Пенсійним
фондом України, суд не приймає до уваги,
оскільки цей Порядок не врегульовує
спірних відносин, які виникли в даному
випадку, так як встановлене ним правило
підписання актів звірки розраховано на
відсутність спору. У разі незгоди на
підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків вирішується питання про
стягнення спірних сум.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги УПФ України Київського району в
м. Полтаві до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві
Полтавської області про стягнення сум
заборгованості з витрат на виплату
пенсії громадянам, які отримали
каліцтво в державах СНД в розмірі 288,08
грн суд вважає обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7 - 11, 71, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов управління
Пенсійного фонду України Київського
району в м. Полтаві до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві
Полтавської області про стягнення сум
заборгованості з витрат на виплату
пенсії громадянам, які отримали
каліцтво в державах СНД задовольнити.

Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Полтаві
Полтавської області (ідентифікаційний
код 25940885, МФО 831019, р/р 44301 УДК в
Полтавській області) на користь
управління Пенсійного фонду України
Київського району в м. Полтаві (р/р
9 в філії Полтавського
облуправління ВАТ "Державний ощадний
банк України", МФО 331467, 9)
витрати на виплату пенсії громадянам,
які отримали каліцтво в державах СНД у
розмірі 288 (двісті вісімдесят вісім)
гривень 08 (вісім) копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Полтавський окружний адміністративний
суд шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови з одночасним
надісланням її копії до суду
апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено 20
жовтня 2014 року.

Суддя
О.В. Гіглава