Справа № 813/322/14
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2014-10-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 р.
Справа № 876/6728/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ільчишин Н.В.,

суддів
Пліша М.А., Гудима Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

представника відповідача
Мотиля А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Служби безпеки України на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до Служби
безпеки України про визнання
протиправними дій та бездіяльності,
зобов'язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 16.01.2014 року звернувся до суду з
адміністративним позовом до Служби
безпеки України у якому просив визнати
протиправними дії Служби безпеки
України, які стосуються викладення у
листі № 21/3/1-П-1-п/12 від 24.07.2013 року
неповної і необґрунтованої інформації,
визнати протиправною бездіяльність
відповідача, пов'язану з ігноруванням
вимог чинного законодавства та прав
запитувача через ненадання
обґрунтованої відповіді та повної
інформації на запит від 17.07.2013 року,
зобов'язати відповідача надати повну і
вичерпну інформацію, яка запитувалась
17.07.2013 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
позов задоволено частково.

Не погодившись із зазначеним рішенням
Служба безпеки України оскаржила його
в апеляційному порядку. Просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нову ухвалу, якою в
задоволенні позову відмовити повністю,
покликаючись на невірне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до висновку,
що подана скарга не підлягає
задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, ОСОБА_2 звернувся
до відповідача з запитом на інформацію
від 17.07.2013 р., у якому просив надати
інформацію стосовно суми
заборгованості у виплаті полковнику
ОСОБА_2 грошового забезпечення за час
проходження військової служби в період
2007-2008 рр. з урахуванням основних і
додаткових видів грошового
забезпечення (надати
довідку-розрахунок); розпорядчих
документів Служби безпеки України,
якими його обмежено у праві на
отримання грошового забезпечення,
зокрема, основних і додаткових видів
грошового забезпечення за 2007-2008 роки;
розпорядчих документів СБ України,
якими були змінені або скасовані
накази Голови Служби безпеки України №
79-ос від 23.01.2008 р. та № 738-ос від 28.05.2008 р.;
правових підстав відмови у нарахуванні
Службою безпеки України йому грошового
забезпечення за 2007-2008 рр.
(законодавство України, відомчі
нормативні акти СБ України), надіславши
йому їх копії та копії долучених до них
матеріалів.

Службою безпеки України надано ОСОБА_2
відповідь № 21/3/1-П-17п/12 від 27.07.2013 р., де
зазначається, що надати об'єктивну
довідку-розрахунок його грошового
забезпечення за 2007-2008 роки не
вбачається за можливе, оскільки за
вказаний період він проходив військову
службу на відповідних посадах у
підрозділах внутрішньої безпеки УСБУ в
Закарпатській області, УСБУ в
Запорізькій області та УСБУ у
Львівській області; в цей період діяли
різні умови нарахування та виплати
грошового забезпечення (по 31.12.2007 року -
Інструкція - 425, а з 01.01.2008 р. - Інструкція
- 35); мали місце факти порушень
військової дисципліни (несвоєчасне
з'явлення до нового місця проходження
військової служби, не вступ до
фактичного виконання посадових
обов'язків, і як наслідок, відсутність
правових підстав для виплати грошового
забезпечення як за нормами Інструкції -
425, так і неможливість встановлення
персональних розмірів додаткових
видів грошового забезпечення за
нормами Інструкції - 35).

У відповіді на запит зазначається, що
розпорядчі документи Служби безпеки
України, що обмежували ОСОБА_2 у праві
на отримання грошового забезпечення, а
також якими було б змінено або
скасовано накази Голови СБ України від
23.01.2008 року № 79-ос та від 28.05.2008 року №
738-ос, не видавались.

За змістом ст. 34 Конституції України
кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
інформацію» від 02.10.1992 року, № 2657-XII
кожному забезпечується вільний доступ
до інформації, яка стосується його
особисто, крім випадків, передбачених
законом.

Закон України «Про доступ до публічної
інформації» від 13.01.2011 року, № 2939-VI
визначає, що публічна інформація - це
відображена та задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених цим
Законом. Публічна інформація є
відкритою, крім випадків, встановлених
законом.

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні. Запитувач має право
звернутися до розпорядника інформації
із запитом на інформацію незалежно від
того, стосується ця інформація його
особисто чи ні, без пояснення причини
подання запиту.

Згідно ст. 22 Закону «Про доступ до
публічної інформації» розпорядник
інформації має право відмовити в
задоволенні запиту в таких випадках:1)
розпорядник інформації не володіє і не
зобов'язаний відповідно до його
компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит;2) інформація,
що запитується, належить до категорії
інформації з обмеженим доступом
відповідно до частини другої статті 6
цього Закону;3) особа, яка подала запит
на інформацію, не оплатила передбачені
статтею 21 цього Закону фактичні
витрати, пов'язані з копіюванням або
друком;4) не дотримано вимог до запиту
на інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про
те, що інформація може бути одержана
запитувачем із загальнодоступних
джерел, або відповідь не по суті запиту
вважається неправомірною відмовою в
наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не
володіє запитуваною інформацією, але
якому за статусом або характером
діяльності відомо або має бути відомо,
хто нею володіє, зобов'язаний направити
цей запит належному розпоряднику з
одночасним повідомленням про це
запитувача. У такому разі відлік строку
розгляду запиту на інформацію
починається з дня отримання запиту
належним розпорядником.

Судом встановлено, що відповідачем на
запит ОСОБА_2 не надано інформацію
стосовно суми заборгованості у виплаті
грошового забезпечення за час
проходження військової служби в період
2007-2008 рр. з урахуванням основних та
додатковий видів грошового
забезпечення, не надано
довідку-розрахунок, посилання в
апеляційній скарзі на відсутність
такої заборгованості не є
встановленою, оскільки надання
відповіді відповідача здійснюється із
аналізом всіх наявних в нього
матеріалів на підставі якого він надає
вичерпну відповідь запитувачу згідно
запиту на момент його подачі.

Відповідач посилається на те, що з
відповідними запитами позивачу слід
було звернутися до управлінь СБУ за
місцем проходження служби є не
правомірним, з чим погоджується
колегія суддів, оскільки у випадку,
якщо Служба безпеки України не
володіла запитуваною інформацією, то
вона вправі була направити запит
ОСОБА_2 належному розпоряднику, або
систематизувати надану інформацію
відповідними структурними суб'єктами
та надати вичерпну відповідь позивачу.

Отже колегія суддів дійшла висновку, що
відповідачем не надано у повному об'ємі
інформацію, яка запитувалась,
обґрунтованих заперечень щодо
неможливості надання
довідки-розрахунку сум грошового
забезпечення ОСОБА_2 не представлено. З
інших питань, які порушувались у
запиті, щодо прийняття розпорядчих
документів Служби безпеки України,
якими обмежено ОСОБА_2 у праві на
отримання грошового забезпечення,
розпорядчих документів СБ України,
якими були змінені або скасовані
накази Голови Служби безпеки України №
79-ос від 23.01.2008 р. та № 738-ос від 28.05.2008 р.,
позивачу надано відповідь, що такі не
видавались.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують і не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального або процесуального
права, що відповідно до частини 1 статті
200 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Служби безпеки
України - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 10.06.2014 року
у справі № 813/322/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складення
такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий
Н.В. Ільчишин

Судді
М.А. Пліш

Л.Я. Гудим

Повний текст ухвали виготовлено 17.10.2014
року