Справа № 806/1803/14
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2014-10-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа
Суддя-доповідач:Майор Г.І.
УХВАЛА

іменем України

"14" жовтня 2014 р.
Справа № 806/1803/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Майора Г.І.

суддів:
Бучик А.Ю.

Одемчука Є.В.,

при секретарі
Городнюк В. М. ,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3,

від відповідачів:

-Головного управління МВС України в
Київській області (відповідач-1) -
Оверчук М.В.,

-Фастівського МВ ГУ МВС України в
Київській області ( відповідач-2) - не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "29" травня
2014 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Київській
області, Фастівського міського
відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
Київської області про визнання дій
протиправними та скасування наказів,
зобов'язання поновити на посаді,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
адміністративного суду з позовом, у
якому просив визнати дії Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області щодо
його звільнення із займаної посади
заступника начальника-начальника
кримінальної міліції Фастівського МВ
ГУ МВС України в Київській області за
порушення службової дисципліни
протиправними, скасувати наказ від
04.11.2011 року № 906, зобов'язати поновити
його на вказаній посаді з 04.11.2011 року;
визнати дії Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Київській області щодо пониження
його в посаді протиправними та
скасувати наказ № 14 о/с/ від 10.01.2012 року
в частині призначення
оперуповноваженим сектора карного
розшуку Фастівського МВ зі звільненням
з посади заступника
начальника-начальника кримінальної
міліції цього ж відділу з 09.01.2012 року.

Заявою від 05.05.2014 року ОСОБА_3 збільшив
свої позовні вимоги до Фастівського МВ
ГУ МВС в Київській області щодо
скасування наказу № 198 від 06.09.2011 року в
частині припинення нарахування премії
та стягнення заборгованості по
заробітній платі та коштів при
затримці у виплаті заробітної плати
при звільненні.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 29 травня 2014
року ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вищевказане рішення та прийняти нове,
яким позовні вимоги задовольнити. В
апеляційній скарзі позивач
посилається на незаконність,
необ'єктивність та необґрунтованість
оскаржуваного рішення, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування постанови суду першої
інстанції.

Відповідач-2 не скористався своїм
правом на участь в судовому засіданні:
повноважного представника в засідання
суду не направив, хоча про дату, час та
місце розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином.

Колегія суддів враховуючи те, що
сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги та положення частини 4 статті 196
Кодексу адміністративного судочинства
України, вважає за можливе розглядати
справу за відсутності представника
Фастівського МВ ГУ УМВС України в
Київській області.

Позивач в судовому засіданні доводи
апеляційної скарги підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача-1 в засіданні
суду заперечив проти доводів
апеляційної скарги. Вважає, що
постанова суду першої інстанції є
законною та обґрунтованою, а тому
просив залишити її без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши пояснення позивача та
представника відповідача-1,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального законодавства, колегія
суддів уважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Правовідносини між сторонами по даній
справі щодо службової дисципліни осіб
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ України, її
дотримання, видів та порядку їх
дисциплінарної відповідальності
регулюються правовими нормами
Дисциплінарного Статуту органів
внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від 22
лютого 2006 року № 3460-IV (далі -
Дисциплінарний Статут), що були чинні
на день виникнення таких відносин,
Законом України "Про міліцію", іншими
нормативно -правовими актами.

З матеріалів справи убачається, що за
результатами перевірки стану
розкриття умисних вбивств,
зґвалтувань, поєднаних із вбивствами
потерпілих, в тому числі неповнолітніх,
24.10.2011 року заступником Генерального
прокурора України було винесено
постанову про порушення
дисциплінарного провадження відносно
цілого ряду працівників Фастівського
та Києво-Святошинського
міськрайвідділів міліції.

Порядок проведення службового
розслідування стосовно особи (осіб)
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ у разі
надходження до органів та підрозділів
внутрішніх справ України відомостей
про вчинення нею (ними) дій, які
порушують права і свободи громадян,
службову дисципліну, оформлення
результатів службового розслідування
та прийняття за ними рішення, а також
компетенцію структурних підрозділів
та посадових осіб органів внутрішніх
справ України при його проведенні
визначається правовими нормами
Інструкції про порядок проведення
службових розслідувань в органах
внутрішніх справ України, затвердженої
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 12.03.2013 № 230 та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 02 квітня 2013 р. за № 541/23073 ( далі -
Інструкція).

За приписами підпункту 2.2.19 пункту 2.2.
Інструкції, службове розслідування
проводиться уповноваженим на те
начальником органу внутрішніх справ у
разі надходження акта прокурорського
реагування.

Тобто, постанова від 24.10.2011 року
заступника Генерального прокурора
України про порушення дисциплінарного
провадження відносно цілого ряду
працівників Фастівського та
Києво-Святошинського міськрайвідділів
міліції є самостійною та обов'язковою
підставою для проведення службового
розслідування.

Зазначене свідчить про правомірність
проведення службового розслідування
відносно працівників Фастівського та
Києво-Святошинського міськрайвідділів
міліції щодо неналежного стану роботи
по розкриттю умисних вбивств,
зґвалтувань, поєднаних із вбивством
ряду потерпілих, в тому числі
неповнолітніх.

За результатами вказаного службового
розслідування 02.11.2011 року був складений
висновок службового розслідування, що
відповідає вимогам п.8.1 Інструкції.

Неможливість отримання пояснень у
позивача під час проведення службового
розслідування була зумовлена його
відсутністю на роботі в період з 30.08.2011
року по весь час проведення службового
розслідування, про що відображено у
самому висновку на сторінці 3 (а.с.66), що
узгоджується із положеннями розділу 6
Інструкції.

Доводи ОСОБА_3 в цій частині щодо
порушення його прав при проведенні
вказаного службового розслідування не
узгоджуються із вимогами чинного
законодавства, а тому є безпідставними.

Як відображено у висновку службового
розслідування в діях цілого ряду
працівників Фастівського та
Києво-Святошинського міськрайвідділів
міліції, в тому числі позивача як
заступника начальника-начальника
кримінальної міліції Фастівського МВ
ГУМВС в Київській області, були
виявлені порушення службової
дисципліни та вимог чинного
законодавства в роботі по розкриттю
умисних вбивств, зґвалтувань,
поєднаних із вбивством ряду
потерпілих, в тому числі неповнолітніх.

Відповідно до висновку службового
розслідування оскаржуваним наказом №
906 від 04.11.2011року позивач був
притягнений до дисциплінарної
відповідальності у вигляді звільнення
із займаної посади за порушення
службової дисципліни, вимог ст. 8
Дисциплінарного статуту, вимог ст. 10
Закону України "Про міліцію", ст.ст. 7,8,9
Закону України "Про
оперативно-розшукову діяльність", що
виразилися в неналежному контролі за
роботою підпорядкованого відділу з
розшуку зниклих громадян.

У розумінні вимог ст. 2 Дисциплінарного
статуту, підставою дисциплінарної
відповідальності є дисциплінарний
проступок, сутність якого полягає у
невиконанні чи неналежному виконанні
особою рядового або начальницького
складу службової дисципліни,
визначення якої наведене у статті 1
цього .

Такими підставами є виключно фактичні
дані, що свідчать про реальну наявність
у діях особи рядового або
начальницького складу органів
внутрішніх справ ознак
дисциплінарного проступку, зокрема
протиправної поведінки, шкідливих
наслідків та причинного зв'язку між ним
і дією (бездіяльністю) порушника
дисципліни.

Судом встановлено, що до
функціональних обов'язків заступника
начальника-начальника кримінальної
міліції Фастівського МВ ГУМВС в
Київській області відноситься
організація роботи блоку кримінальної
міліції, проведення
оперативно-розшукових та
профілактичних заходів по розкриттю
скоєних злочинів, контроль за роботою
підпорядкованих працівників,
дотримання вимог Закону України "Про
міліцію", Закону України "Про
оперативно-розшукову діяльність",
нормативних актів МВС України.

Відповідно до вимог ст. 10 Закону
України "Про міліцію", міліція
відповідно до своїх завдань
зобов'язана:

- виявляти, запобігати і припиняти
кримінальні правопорушення, вживати з
цією метою оперативно-розшукових та
профілактичних заходів, передбачених
чинним законодавством;

- приймати і реєструвати заяви й
повідомлення про кримінальні та
адміністративні правопорушення,
своєчасно приймати по них рішення;

- брати участь у розкритті кримінальних
правопорушень у порядку, передбаченому
кримінальним процесуальним
законодавством.

Правовими нормами статей 7,8,9 Закону
України "Про оперативно-розшукову
діяльність", позивач як заступник
начальника-начальника кримінальної
міліції Фастівського МВ ГУМВС
зобов'язаний був вживати необхідних
оперативно-розшукових заходів щодо
попередження, своєчасного виявлення і
припинення злочинів та викриття причин
і умов, які сприяють вчиненню злочинів,
здійснювати профілактику
правопорушень та наділявся для цього
відповідними правами.

Із змісту оскаржуваного наказу видно
що, дисциплінарний проступок ОСОБА_3
полягає у неналежному контролі за
роботою підпорядкованого відділу з
розшуку зниклих громадян.

Тобто, з оскаржуваного наказу видно, що
позивачем допущені недоліки в роботі
при виконанні ним своїх службових
обов'язків, що свідчать про загальне
ставлення його до служби. У наказі та
висновку зазначено сутність
дисциплінарного проступку вчиненого
позивачем, що став підставою його
звільнення, та наслідки такого
проступку, що виразилися в неналежному
контролі за роботою підпорядкованого
відділу з розшуку зниклих громадян
ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які були
зґвалтовані та вбиті.

Таким чином, суд приходить до висновку
про наявність в діях позивача
дисциплінарного проступку та його
чіткого визначення в оскаржуваному
наказі та висновку.

За приписами ст.16 Дисциплінарного
статуту, в редакції на день виникнення
спірних відносин, дисциплінарне
стягнення накладається у строк до
одного місяця з дня, коли про проступок
стало відомо начальнику.

У разі проведення за фактом учинення
проступку службового розслідування
дисциплінарне стягнення може бути
накладено не пізніше одного місяця з
дня закінчення службового
розслідування, провадження в
кримінальній справі чи справі про
адміністративне правопорушення, не
враховуючи періоду тимчасової
непрацездатності або перебування у
відпустці.

При цьому слід зазначити, що в
розумінні вимог ст.18 Дисциплінарного
статуту таке дисциплінарне стягнення,
як звільнення з посади вважається
виконаними після видання наказу по
особовому складу.

Зазначене свідчить про
безпідставність доводів позивача щодо
порушення строків притягнення його до
зазначеної дисциплінарної
відповідальності та не врахування
факту його перебування в зазначений
період на лікарняному.

Відповідно до оскаржуваного наказу №
14о/с від 10.01.2012 року позивач був
призначений на посаду
оперуповноваженого сектору карного
розшуку Фастівського МВ із звільнення
з посади заступника
начальника-начальника кримінальної
міліції Фастівського МВ ГУ МВС України
в Київській області.

Вказаний наказ було видано на підставі
висновку про призначення позивача на
вказану посаду та відповідно до вимог
пунктів 21, 40 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів УРСР від 29 липня 1991 р. № 114, в
редакції на день виникнення спірних
відносин.

Статтею 2 Кодексу адміністративного
судочинства (далі - КАС) України
визначено, що завданням
адміністративного судочинства захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У контексті з положеннями частини 1
статті 6 КАС України, яка передбачає
право на судовий захист, завдання
адміністративного судочинства полягає
у захисті саме порушених прав особи в
публічно-правових відносинах. При
цьому захист прав, свобод та інтересів
осіб передбачає наявність
встановленого судом факту їх
порушення.

Позивач не надав суду доказів того, що
діями відповідачів порушені його
права, свободи чи інтереси в
публічно-правових відносинах, та не
довів їх.

При цьому суд враховуючи, що відповідно
до судового рішення (постанова
Київського окружного
адміністративного суду від 21.09.2012 року
в адміністративній справі №2а-3935/12/1070)
між тими ж сторонами підтверджено
правомірність перебування позивача на
посаді оперуповноваженого сектору
карного розшуку Фастівського МВ ГУМВС
в Київській області. Вказане судове
рішення набрало законної сили
відповідно до Ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18.04.2013 року (а.с.174-187).

За приписами ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З довідки слідчого від 11.10.2011 року про
стан досудового слідства у
кримінальній справі №24-0553 за
обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні
особливо тяжких злочинів убачається,
що підозрюваний ОСОБА_8 був затриманий
в порядку статті 115 КПК України 22
вересня 2011 року.

Позивач був призначений на посаду
заступника начальника - начальника
кримінальної міліції Фастівського МВ
ГУ МВС України в Київській області
наказом № 469 від13 квітня 2011 року.

Таким чином, в період з 13 квітня 2011 року
і по день затримання ОСОБА_8 позивач
згідно своїх службових обов'язків
відповідав за організацію проведення
оперативно-розшукових заходів
безвісно зниклих ОСОБА_5, ОСОБА_9,
ОСОБА_6, ОСОБА_7

Наведеним спростовуються доводи
позивача, що його притягнуто до
відповідальності за роботу підрозділу
в той період, коли він ще не працював у
Фастівському МВ ГУ УМВС України в
Київській області.

Проведення службового розслідування
щодо інших працівників органів
внутрішніх справ ( в тому числі
відносно ОСОБА_3О.) крім тих, що вказані
у постанові Генеральної прокуратури
України від 24.10.2011 року про порушення
дисциплінарного провадження не
суперечить Інструкції про порядок
проведення службових розслідувань в
органах внутрішніх справ України,
затвердженої Наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 12.03.2013 №
230.

Не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні також доводи
позивача щодо протиправності
припинення виплати щомісячних премій в
розмірі 100% до посадового окладу, з
огляду на таке.

Відповідно до наказу Фастівського
міського відділу Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
Київської області № 198 від 06.09.2011 року
позивачу з 01.08.2011 року було припинено
нарахування зазначеної премії у
зв'язку із невиходом на службу та
невиконанням функціональних
обов'язків.

Порядок та умови виплати грошового
забезпечення особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, в тому числі премій,
визначені правовими нормами
Інструкції про порядок виплати
грошового забезпечення особам
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ, затвердженої
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 31 грудня 2007 р. № 499.

Як зазначено в п. 2.15 вказаної
Інструкції, преміювання осіб рядового
і начальницького складу органів
внутрішніх справ здійснюється
відповідно до їх особистого вкладу в
загальний результат служби та з
урахуванням специфіки та особливостей
виконання покладених на них службових
обов'язків, своєчасності і точності
виконання рішень державних органів та
розпоряджень і вказівок керівників
підрозділів, у межах фонду преміювання,
утвореного в розмірі не менш як 10
відсотків посадових окладів, та
економії фонду грошового забезпечення.

Виплата таких премій здійснюються за
наказами керівників органів і
підрозділів, закладів та установ
Міністерства внутрішніх справ України.
Накази про преміювання осіб рядового і
начальницького складу видаються до
10-го числа кожного місяця на підставі
мотивованих рапортів начальників
структурних підрозділів, погоджених з
фінансовим підрозділом у частині
розміру фонду преміювання.

Судом встановлено та не заперечувалося
самим позивачем його відсутність на
службі та невиконання функціональних
обов'язків з 30.08.2011 року. Також
встановлено відсутність мотивованого
рапорту щодо визначення ОСОБА_3 розміру
такої премії з 01.08.2011 року.

Несвоєчасне винесення оскаржуваного
наказу № 198 від 06.09.2011 року в частині
припинення нарахування позивачу
премії, було визвано неналежним
виконанням службових обв"язків
колишнім заступником начальника
Фастівського МВ ГУМВС в Київській
області з кадрового забезпечення
ОСОБА_10, що підтверджується
матеріалами службової перевірки з
цього приводу. Зазначений недолік не
може слугувати підставою для
нарахування та виплати позивачу премії
в розмірі 100% до посадового окладу за
спірний період.

Відповідно до вимог п. 4.1 Інструкції та
ст.116 КЗпП, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення.

Разом з тим, позивач не навів жодних
доказів несвоєчасності проведення
розрахунку при його звільнені із
займаної посади.

Частиною 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідачами повністю доведено
правомірність своїх дій та винесення
оскаржуваних наказів.

З урахуванням наведеного суд першої
інстанції дійшов обгрунтованого
висновку про безпідставність позовних
вимог та правомірно відмовив у
задоволенні позову.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції. Постанова суду першої
інстанції прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів уважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
відповідає матеріалам справи та
чинному законодавству, а підстави для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3.
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "29" травня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Г.І. Майор

судді: (підпис)
А.Ю.Бучик

(підпис)
Є.В.Одемчук

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Г.І. Майор

Повний текст cудового рішення
виготовлено "17" жовтня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Київській області вул.
Володимирська,15,м.Київ,01601 Фастівський
міський відділ Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
Київської області вул.
Осипенко,6,м.Фастів,Київська область,08500

4-третій особі: - ,