Справа № 802/2437/14-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/2437/14-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Крапівницька Н.Л.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

15 жовтня 2014 року
м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П.

за участю секретаря судового
засідання: Бондаренко С.А.,

позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 24 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Департаменту
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації про
визнання протиправним дій та
зобов'язання надати дозвіл , -

В С Т А Н О В И В :

постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 24 липня 2014
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, у якій
просить скасувати рішення суду І
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позов задовольнити.

Під час судового засідання позивач
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив її задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений вчасно та
належним чином. В судовому засіданні 01
жовтня 2014 року представник відповідача
поклався на розсуд суду при вирішенні
апеляційної скарги. Крім того,
представником відповідача надіслана
інформація на виконання протокольної
ухвали суду від 01 жовтня 2014 року щодо
вжиття заходів по вилученню
автомобілів, якими органи соцзахисту
населення забезпечують інвалідів,
відповідно до якої розподіл коштів на
2014 рік по КПКВК 2507030 КЕКВ 2800 (судовий
збір) Департамент отримав наприкінці
червня місяця. На даний час готується
документація щодо проплати судового
збору та подання позовів про вилучення
автомобілів. Водночас проводиться
робота по переконанню членів сім'ї
повернути зазначені автомобілі в
добровільному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, позивача,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм чинного
законодавства, колегія суддів
апеляційної інстанції, переглядаючи
судове рішення у даній справі в межах
апеляційної скарги у відповідності до
частини 1 статті 195 КАС України, дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що в
2009 році ОСОБА_3, батько позивача,
відповідно до Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою КМУ 19 липня 2006 року, у якості
гуманітарної допомоги отримав
автомобіль "Опель" 2001 року випуску,
номер кузова НОМЕР_1 у користування.

Позивач доглядав за батьком та
проживав разом з ним у АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою квартального
комітету мікрорайону "Вінниченко" №210
від 16 квітня 2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть Серії НОМЕР_2 від 11 березня 2010
року.

В червні 2014 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про надання згоди
сплати митних платежів на автомобіль
"Омега" для передачі вказаного
автомобіля у власність.

Однак, відповідачем надано письмову
відповідь від 19 червня 2014 року №04-2564,
згідно якої, ОСОБА_2, роз'яснено, що
митну вартість автомобіля необхідно
було сплатити протягом шести місяців з
дня смерті батька ОСОБА_3, а оскільки, з
дня смерті батька пройшло більше 6-ти
місяців, у відповідача відсутні
підстави для надання дозволу на сплату
митних платежів, а тому, автомобіль
підлягає поверненню до Департаменту,
як державне майно.

Суд І інстанції, відмовляючи у
задоволенні позову, виходив з того, що
позивачем не дотримано вимог Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №999 від 19 липня 2006
року.

Колегія суду не погоджується з таким
висновком суду І інстанції з огляду на
наступні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
гуманітарну допомогу" гуманітарна
допомога - цільова адресна безоплатна
допомога в грошовій або натуральній
формі, у вигляді безповоротної
фінансової допомоги або добровільних
пожертвувань, або допомога у вигляді
виконання робіт, надання послуг, що
надається іноземними та вітчизняними
донорами із гуманних мотивів
отримувачам гуманітарної допомоги в
Україні або за кордоном, які
потребують її у зв'язку з соціальною
незахищеністю, матеріальною
незабезпеченістю, важким фінансовим
становищем, виникненням надзвичайного
стану, зокрема внаслідок стихійного
лиха, аварій, епідемій і епізоотій,
екологічних, техногенних та інших
катастроф, які створюють загрозу для
життя і здоров'я населення, або тяжкою
хворобою конкретних фізичних осіб, а
також для підготовки до збройного
захисту держави та її захисту у разі
збройної агресії або збройного
конфлікту. Гуманітарна допомога є
різновидом благодійництва і має
спрямовуватися відповідно до
обставин, об'єктивних потреб, згоди її
отримувачів та за умови дотримання
вимог статті 3 Закону України "Про
благодійну діяльність та благодійні
організації".

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
реабілітацію інвалідів» перелік
технічних та інших засобів
реабілітації, порядок забезпечення
ними інвалідів, дітей-інвалідів та
формування відповідного державного
замовлення затверджуються КМ України.

Як вбачається зі змісту абз. 7 п. 41
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями, що затверджений
постановою КМ України від 19 липня 2006
року №999 (далі-Порядок), чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин, після смерті інваліда
автомобіль, отриманий, як гуманітарна
допомога, повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку.

Після смерті інваліда, дитини-інваліда
автомобіль, визнаний гуманітарною
допомогою, яким інвалід був
забезпечений через головне управління
соціального захисту і користувався
менше ніж 10 років, може бути переданий у
власність одному з членів сім'ї
інваліда за рішенням Комісії з питань
гуманітарної допомоги при Кабінеті
Міністрів України за умови сплати
податків і зборів за ставками, діючими
на день здійснення митного оформлення
автомобіля.

У разі несплати членом сім'ї інваліда,
дитини-інваліда податків і зборів
(обов'язкових платежів) автомобіль
повертається (вилучається) головному
управлінню соціального захисту.
Вилучення автомобіля здійснюється
відповідно до абзацу тринадцятого
пункту 16 цього Порядку.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач не заперечував сплатити митні
платежі для отримання автомобіля
"Омега" у власність.

Строк сплати таких платежів Порядком
забезпечення інвалідів автомобілями,
що затверджений постановою КМ України
від 19 липня 2006 року №999, чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин, не передбачений.

31 жовтня 2012 року постановою КМУ №1057
"Про внесення змін до Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями"
внесені зміни до п. 41 Порядку, зокрема,
зазначено, що після смерті інваліда,
дитини-інваліда автомобіль, визнаний
гуманітарною допомогою, яким інвалід
був забезпечений через головне
управління соціального захисту і
користувався менше ніж 10 років, може
бути переданий у власність одному з
членів сім'ї інваліда за рішенням
Комісії з питань гуманітарної допомоги
при Кабінеті Міністрів України за
умови сплати податків і зборів за
ставками, діючими на день здійснення
митного оформлення автомобіля, які
повинні бути сплачені членом сім'ї
померлого інваліда, дитини-інваліда
протягом шести місяців з дня смерті
інваліда. Контроль за дотриманням
зазначеного строку здійснюється
головним управлінням соціального
захисту чи управлінням виконавчої
дирекції.

У даному випадку виникла правова
колізія, адже п. 41 Порядку вказує на
момент, з якого потрібно враховувати 6
місяців - з дня смерті інваліда.

Однак, необхідно зазначити, що на
момент смерті інваліда ( ІНФОРМАЦІЯ_1)
вказана норма права не існувала, а тому
і не може мати зворотної дії.

Конституційний принцип правової
держави передбачає встановлення
правопорядку, який повинен гарантувати
кожному утвердження і забезпечення
прав і свобод.

Із конституційних принципів рівності і
справедливості випливає вимога
визначеності, ясності і
недвозначності правової норми,
оскільки інше не може забезпечити її
однакове застосування, не виключає
необмеженості трактування у
правозастосовній практиці і неминуче
призводить до сваволі. Про
вищезазначене йдеться у Рішенні
Конституційного Суду України № 5-рп/2005
від 22 вересня 2005 року.

Одночасно суд приймає до уваги
висновки Конституційного Суду України
відображені у Рішенні № 1-рп/99 від 9
лютого 1999 року, відповідно до яких за
загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі. Цей
принцип закріплений у частині першій
статті 58 Конституції України, за якою
дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що вона починається
з моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Оскільки на момент набуття позивачем
права отримати дозвіл на сплату митних
платежів не існувало правової норми, що
обмежувала строк звернення до
відповідача за таким дозволом, колегія
суду, приходить, з урахуванням
вищевказаного, до висновку, що
шестимісячний обмежувальний строк у
даному випадку до позивача не може бути
застосований.

За сукупністю наведених вище обставин,
колегія суддів приходить до висновку,
що відмовляючи у наданні згоди на
сплату митних платежів на автомобіль
"Омега Вектра" 2001 року випуску,
відповідач діяв всупереч діючому
законодавству України у період
виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним
є рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм адміністративного
процесуального права.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
повністю .

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 24 липня 2014
року - скасувати .

Прийняти нову постанову, якою позов
ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними дії
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації щодо відмови в наданні
дозволу ОСОБА_2 на сплату митних
платежів на автомобіль "Опель" , 2001 року
випуску.

Зобов'язати Департаменту соціальної
політики Вінницької обласної
державної адміністрації надати
дозвіл ОСОБА_2 на сплату митних
платежів на автомобіль "Опель", 2001 року
випуску.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "20" жовтня 2014 р.

Головуючий
Загороднюк А.Г.

Судді

Драчук Т. О.

Полотнянко Ю.П.