Справа № 2а-463/10/13
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа №
876/6760/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів
Кухтея Р.В., Клюби В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова на
постанову Личаківського районного
суду м. Львова від 02 квітня 2013 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова про
перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О
В И В:

В листопаді 2011 року позивач звернулася
з вказаним вище позовом до суду.
Просила визнати дії відповідача
неправомірними та зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок
пенсії за період з 2009 року по жовтень 2011
року.

Ухвалою Личаківського районного суду
м. Львова від 11 листопада 2011 року
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 13 березня 2013 року позовні вимоги за
період з 01.01.2009 року по 09.05.2011 року
залишено без розгляду.

Постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 02 квітня 2013 року в
справі №2а/463/10/13 позов задоволено
частково за період з 10.05.2011 року по
22.07.2011 року.

Постанову суду оскаржив відповідач. В
апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що оскаржувана постанова не відповідає
вимогам чинного законодавства та є
такою, що прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою у позові відмовити
повністю. Також, апелянт вказує на те,
що Законом України «Про соціальний
захист дітей війни» передбачено, що
фінансування виплат згідно даного
Закону проводиться із Державного
бюджету України, який затверджується
Верховною Радою України, а не з бюджету
Пенсійного фонду України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України та законодавством України не
врегульоване питання щодо розміру
мінімальної пенсії за віком, оскільки
відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» визначення
мінімального розміру пенсії за віком
наведене у цій статті застосовується
виключно до розмірів пенсій,
призначених за цим Законом.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку про наступне.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсія або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком,
розмір якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Встановлено, що позивач, є дитиною
війни та відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», у редакції, що була чинною на
час виникнення спірних правовідносин
та вирішення даного публічно-правового
спору судом, мав право на отримання
підвищення виплачуваної йому пенсії за
віком.

В 2008 році до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» були
внесені зміни та вона була викладена у
новій редакції - дітям війни (крім тих,
на яких поширюється дія ЗУ «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни. Проте, Рішенням
Конституційного Суду України від 22
травня 2008 року ця нова редакція визнана
неконституційною, та втратила чинність
з дня ухвалення, тобто з 22.05.2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність. Таким чином, зміни
внесені до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
припинили свою чинність з 22 травня 2008
року

Вищезазначеними рішеннями
Конституційного Суду України
визначено, що вони мають преюдиціальне
значення для судів загальної
юрисдикції при розгляді ними позовів у
зв'язку із правовідносинами, які
виникли внаслідок дії положень статей
зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Одним із порушень норм матеріального
права, на думку апелянта, є те, що
поняття мінімального розміру пенсії за
віком, яке визначене в ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
застосовується лише до пенсій
передбачених цим законом.

Однак положення ч. 7 ст. 9 КАС України,
зазначає, що у разі відсутності закону,
що регулює відповідні правовідносини,
суд застосовує закон, що регулює
подібні правовідносини (аналогія
закону), тому поняття мінімальної
пенсії за віком наведене у ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» можна
застосувати для визначення розміру
підвищення до пенсії відповідно до
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Беручи до уваги, що правові положення,
які передбачають виплату підвищення до
пенсії особам, на яких поширюється дія
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» є чинними, а позивач
належить до вказаної групи осіб і має
право на її отримання, органи державної
влади не можуть свідомо зменшувати
розмір такої допомоги.

Пунктом 7 частини першої Закону України
від 14 червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Вирішуючи питання про те, яка з
однопредметних законодавчих норм
однакової юридичної сили, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
вирішення спорів зазначеної категорії,
суд повинен надавати перевагу тій із
них, що прийнята пізніше. У цих
правовідносинах така норма міститься у
Законі України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог цього Закону
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову від 6 липня 2011 року N 745 "Про
встановлення деяких виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Отже до набрання чинності зазначеною
постановою Кабінету Міністрів України,
тобто до 23 липня 2011 року, при вирішенні
справ цієї категорії щодо розміру
основної та додаткової пенсії, а також
доплат до пенсії, особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи застосуванню підлягають
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Із 23 липня 2011 року правомірність дій
суб'єктів владних повноважень у
зазначених категоріях справ судам
необхідно перевіряти на відповідність
вимогам Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року N 745 "Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету".

Враховуючи наведене колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог позивача з 10.05.2011 року по 22.07.2011
року.

Керуючись ст..183-2, ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198,
ст.200, ст.205, ст.206, ст.207, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В
А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Личаківському районі м. Львова
залишити без задоволення, а постанову
Личаківського районного суду м. Львова
від 02 квітня 2013 року в справі №2а/463/10/13 -
без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

В.В. Клюба