Справа № 826/14259/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2014 року 13:00
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., розглянув у порядку письмового
провадження справу
за позовом ОСОБА_1до1. Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
Солом'янського району реєстраційної
служби Головного управління у м.Києві;
2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Радіопроект»,
прозобов'язання вчинити певні дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Солом'янського району
реєстраційної служби Головного
управління у м.Києві, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Радіопроект», в якому просить:
- зобов'язати Відділ державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Солом'янського району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м.Києві внести
зміни до відомостей про юридичну особу,
які містяться в ЄДРПОУ, що не пов'язані
зі змінами в установчих документах
м. Київ пр-т Повітрофлотський, 54, а саме
виключити відомості про ОСОБА_1 як
директора вказаного товариства.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
Відділом державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Солом'янського району
реєстраційної служби Головного
управління у м.Києві протиправно
залишено без розгляду заяву позивача
про внесення змін до відомостей про
юридичну особу, що не пов'язані із
змінами в установчих документах ТОВ
Позивач в обґрунтуванні своїх позовних
вимог зазначила, що не погоджується з
рішенням Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Солом'янського району
реєстраційної служби Головного
управління у м.Києві, винесеного
відносно виключення її з ЄДРПОУ,
вважає, що чинним законодавством не
врегульовано питання щодо звільнення
керівника юридичної особи за власним
бажанням.

Представник відповідача 1 заперечував
проти позовних вимог в повному обсязі.
Надав суду письмові заперечення, в яких
зазначив те, що ним було правомірно
залишено документи без розгляду. Так,
позивачем не було в повному обсязі
подано документи для виключення його з
ЄДРПОУ, а саме: рішення уповноваженого
органу управління юридично особи та
розпорядчий документ про призначення
нового керівника.

Представник відповідача 2 в судове
засідання не з'явився, про час, дату та
місце судового розгляду справи був
повідомлений належним чином, докази
чого містяться в матеріалах справи.
Заяви про розгляд справи без його
участі або клопотання про відкладення
розгляду справи до суду не надходило.
Письмових заперечень на позовну заяву
до суду не надавав.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

У зв'язку з тим, що відсутні перешкоди
для розгляду справи у судовому
засіданні, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, а також
зважаючи на відсутність потреби
заслухати свідка чи експерта, суд
дійшов висновку про можливість
розгляду справи у письмовому
провадженні.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 працювала у якості керівника
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Радіопроект».

Відповідно до наказу № 40 від 13.12.2011 р.
позивач була переведена на ТОВ
«Радіопроект» та призначена на посаду
директора, що підтверджується записом
в її трудовій книжці.

Позивачем 24.03.2014 р. на ім'я засновника
ОСОБА_2 подано заяву про звільнення її
за власним бажанням з посади директора
ТОВ «Радіопроект».

Згідно наказу № 4 від 24.03.2014 р. ОСОБА_1
звільнено за власним бажанням за
статтею ст.38 КЗпП України), про що
внесено запис у трудову книжку
позивача.

Враховуючи викладене, 28 липня 2014 року
позивач звернулась з заявою до
Державного реєстратора Солом'янського
району м.Києва, в якій просить внести
зміни щодо юридичних осіб ТОВ
«Радіопроект» та виключити відомості
про себе як директора вказаного
товариства.

До заяви позивачем додано: копію заяви
ОСОБА_1 про звільнення, копію трудової
книжки, картку форми № 4 на внесення
змін до відомостей про юридичну особу,
які містяться в ЄДРПОУ, що не пов'язані
зі змінами в установчих документах.

На підтвердження направлення заяви до
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Солом'янського району
реєстраційної служби Головного
управління у м.Києві, позивач надав до
матеріалів справи повідомлення, на
якому є відмітка про вручення листа
відповідачу 28.07.2014 р.

30.07.2014 р. повідомленням № 30704/04.5-18
Державний реєстратор юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3
повідомив про залишення документів, що
подані позивачем для проведення
внесення змін до відомостей про
юридичному особу ТОВ «Радіопроект» без
розгляду.

Вирішуючи справу по суті заявлених
позовних вимог суд зазначає наступне.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб, а
також фізичних осіб - підприємців
регламентовані Законом України «Про
державну реєстрацію юридичних та
фізичних осіб-підприємців» від 22
грудня 2010 року N 2850-VI (далі - Закон N 2850-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону N 2850-VI
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
засвідчення факту створення або
припинення юридичної особи,
засвідчення факту набуття або
позбавлення статусу підприємця
фізичною особою, а також вчинення інших
реєстраційних дій, які передбачені цим
Законом, шляхом внесення відповідних
записів до Єдиного державного реєстру.

Частиною другою вказаної статті
визначено, що порядок проведення
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців включає,
зокрема:

перевірку комплектності документів,
які подаються державному реєстратору,
та повноти відомостей, що вказані в
реєстраційній картці;

перевірку документів, які подаються
державному реєстратору, на відсутність
підстав для відмови у проведенні
державної реєстрації;

внесення відомостей про юридичну особу
або фізичну особу - підприємця до
Єдиного державного реєстру;

оформлення і видачу виписки з Єдиного
державного реєстру.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону N 2850-VI відомості
про юридичну особу або фізичну особу -
підприємця включаються до Єдиного
державного реєстру шляхом внесення
записів на підставі відомостей з
відповідних реєстраційних карток та
відомостей, що надаються юридичними
особами державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
України.

Так, ч. 1 ст. 19 Закону N 2850-VI передбачено,
що у разі якщо зміна відомостей про
юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі, не пов'язана із
змінами, що вносяться до установчих
документів юридичної особи, або не
підлягає державній реєстрації, особа,
уповноважена діяти від імені юридичної
особи (виконавчого органу), подає
(надсилає поштовим відправленням з
описом вкладення) державному
реєстратору за місцезнаходженням
реєстраційної справи юридичної особи
заповнену реєстраційну картку про
внесення змін до відомостей про
юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі.

Частиною 2 цієї статті зазначено, якщо
зміни до відомостей про юридичну особу,
які містяться в Єдиному державному
реєстрі, пов'язані із зміною керівника
або осіб, що обираються (призначаються)
до органу управління юридичної особи,
або осіб, які мають право вчиняти дії
від імені юридичної особи без
довіреності, у тому числі підписувати
договори, крім документів,
передбачених частиною першою цієї
статті, особа, уповноважена діяти від
імені юридичної особи (виконавчого
органу), додатково подає примірник
оригіналу (ксерокопію, нотаріально
засвідчену копію) рішення
уповноваженого органу управління
юридичної особи про зміну зазначених
осіб та/або примірник оригіналу
(ксерокопію, нотаріально засвідчену
копію) розпорядчого документа про їх
призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Цивільного
кодексу України юридичною особою є
організація, створена і зареєстрована
у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного
кодексу України юридична особа
підлягає державній реєстрації у
порядку, встановленому законом. Дані
державної реєстрації включаються до
єдиного державного реєстру, відкритого
для загального ознайомлення.

До єдиного державного реєстру
вносяться відомості про
організаційно-правову форму юридичної
особи, її найменування,
місцезнаходження, органи управління,
філії та представництва, мету установи,
а також інші відомості, встановлені
законом (ч. 4 цієї статті).

Відповідно до ст. 97 Цивільного кодексу
України управління товариством
здійснюють його органи.

Органами управління товариством є
загальні збори його учасників і
виконавчий орган, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до частини першої та другої
статті 99 Цивільного кодексу України
загальні збори товариства своїм
рішенням створюють виконавчий орган та
встановлюють його компетенцію і склад.

Виконавчий орган товариства може
складатися з однієї або кількох осіб.
Виконавчий орган, що складається з
кількох осіб, приймає рішення у
порядку, встановленому абзацом першим
частини другої статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 65 Господарського
кодексу України управління
підприємством здійснюється відповідно
до його установчих документів на
основі поєднання прав власника щодо
господарського використання свого
майна і участі в управлінні трудового
колективу.

Власник здійснює свої права щодо
управління підприємством
безпосередньо або через уповноважені
ним органи відповідно до статуту
підприємства чи інших установчих
документів.

Для керівництва господарською
діяльністю підприємства власник
(власники) або уповноважений ним орган
призначає (обирає) керівника
підприємства.

Згідно ст. 58 Закону України «Про
господарські товариства» від 19 вересня
1991 року N 1577-XII (далі - Закон N 1577-XII) вищим
органом товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори
учасників. Вони складаються з
учасників товариства або призначених
ними представників.

Відповідно до ч. ч. ст. 62 Закону N 1577-XII у
товаристві з обмеженою
відповідальністю створюється
виконавчий орган: колегіальний
(дирекція) або одноособовий (директор).
Дирекцію очолює генеральний директор.
Членами виконавчого органу можуть бути
також і особи, які не є учасниками
товариства.

Відповідно до п. г) ст. 41 Закону N 1577-XII до
компетенції загальних зборів
товариства належить утворення і
відкликання виконавчого та інших
органів товариства.

Системний аналіз вищенаведених
правових норм свідчить про те, що
виконавчий орган товариства з
обмеженою відповідальністю (директор)
призначається та звільняється за
рішенням, прийнятим загальними зборами
учасників товариства або за рішенням
власника. Внесення змін до відомостей
про керівника юридичної особи підлягає
внесенню у встановленому порядку до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.
Однією з підстав для внесення таких
змін є рішення уповноваженого органу
управління юридичної особи про зміну
керівника та/або примірник
розпорядчого документа про
призначення нового керівника.

Таким чином, звільнення керівника
товариства, зокрема, за власним
бажанням здійснюється на підставі
рішення уповноваженого органу
управління юридичної особи, з огляду на
що, суд вважає твердження позивача, що
чинним законодавством не врегульовано
питання звільнення директора
товариства за власним бажанням є
необґрунтованим та безпідставним.

Крім того слід зазначити, що згідно
заперечень відповідача, - відповідно до
п. 10.19 статуту ТОВ «Радіопроект»,
затвердженого протоколом загальних
зборів учасників № 8 від 27.01.2012 р.
виконавчим органом товариства є
Директор Товариства, що призначається
та звільняється за рішенням загальних
зборів учасників товариства.

Натомість як встановлено судом,
позивачем не подано державному
реєстратору на внесення змін до
відомостей про керівника юридичної
особи ані рішення власника або
загальних зборів учасників товариства,
ані розпорядчого документа про
призначення нового директора.

Враховуючи вищенаведені обставини та,
враховуючи відсутність документів
обов'язковість подання яких
передбачено ч. 2 ст. 19 Закону N 2850-VI, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача є необґрунтованими, а рішення
відповідача про залишення документів
ОСОБА_1, викладене у повідомленні від
30.07.2014 р. № 30704/04.5-18, є таким, що винесено
у відповідності до положень чинного
законодавства.

Отже, проаналізувавши норми чинного
законодавства та докази наявні в
матеріалах справи суд дійшов висновку,
що рішення прийняте Відділом державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Солом'янського району
реєстраційної служби Головного
управління у м.Києві, прийняте
правомірно та повністю відповідає
вимогам чинного законодавства України,
а тому у суду відсутні правові підстави
для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що позивачем не доведено
обставини в обґрунтування заявлених
позовних вимог, а тому позовні вимоги
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук