Справа № 2-а-3654/11
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-10-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014р.
Справа № 9104/162144/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

Головуючого судді
Левицької Н.Г.,

судді
Обрізка І.М.,

судді
Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від Чорнобильської
катастрофи Любомльської РДА, м.Любомль
Волинської області;

на постанову постанову Любомльського
районного суду Волинської від 30.09.2011 р.
№2а-0310/3654/11;

за позовом ОСОБА_1, м.Любомль Волинської
області;

до управління праці, соціальних питань
та у справах захисту населення від
Чорнобильської катастрофи
Любомльської РДА, м.Любомль Волинської
області, про стягнення недоотриманої
суми щорічної допомоги на
оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ :

09.08.2011 р. позивач - ОСОБА_1 звернувся з
позовом до відповідача - управління
праці, соціальних питань та у справах
захисту населення від Чорнобильської
катастрофи Любомльської РДА про
нарахування та виплату недоотриманої
суми щорічної допомоги на оздоровлення
за 2011 рік з розрахунку п'яти
мінімальних заробітних плат.

Позивач посилається на те, що він є
особою, що постраждала від наслідків
аварії на ЧАЕС 1 категорії та інвалідом
ІІІ групи, однак з послідуючим
переглядом присвоєно ІІ групу
інвалідності. В порушення вимог статті
48 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка передбачає виплату
щорічної допомоги на оздоровлення в
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, дана допомога в 2011 році йому
виплачувалась не у повному розмірі.
Просив зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити недоплачену
суму грошової допомоги на оздоровлення
за 2011 рік.

Постановою Любомльського районного
суду Волинської від 30.09.2011 р. яка
прийнята в скороченому провадженні,
позов задоволено. Зобов'язано
управління праці, соціальних питань та
у справах захисту населення від
Чорнобильської катастрофи
Любомльської РДА нарахувати та
виплатити на користь ОСОБА_1
недоотриману суму щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік в сукупному
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та з врахуванням Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
виплачених сум. Постанову звернено до
негайного виконання.

Постанову суду оскаржив відповідач.
Вважає, що постанова є безпідставною і
необґрунтованою, прийнята з порушенням
норм матеріального і процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених в апеляційній скарзі.
Апелянт звертає увагу на те, що
стягнення коштів з управління є
неможливим, оскільки застосування
пільг, компенсацій та гарантій для
певних категорій громадян, у тому числі
виплата допомоги на оздоровлення
потребує фінансування за рахунок
коштів Державного бюджету України,
його обсяги не можуть визначатися
будь-яким іншим Законом, крім Закону
про Державний бюджет України. Спірна
допомога була отримана стороною
позивача в 2011 році в розмірі
встановленому постановою КМУ від 12.07.2005
року №562. Просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки апеляційну
скаргу подано на рішення суду першої
інстанції, яке прийнято у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, а постанову
суду першої інстанції змінити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є особою,
що постраждала від наслідків аварії на
ЧАЕС 1 категорії та інвалідом ІІ групи,
що підтверджується відповідним
посвідченням.

Відповідно до ст. 48 «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції зі змінами
відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2007 року N 6-рп/2007)
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІ групи виплачується в
розмірі - п'яти мінімальних заробітних
плат.

Згідно п. 28 Закону України «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
року № 107-6 ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» викладено
у такій редакції: «Одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України».

Проте, рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. зміни, внесені
підпунктом 11 пункту 28 розділу 2 Закону
України від 28.12.2007р. визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними).

Оскільки зміни, внесені підпунктом 11
пункту 28 розділу 2 Закону України від
28.12.2007р. визнано такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними) то відповідно до
цього діє редакція Закону, яка діяла до
внесення змін до нього, а саме редакція
від 09.07.2007 року відповідно до якої
щорічна допомога на оздоровлення
інвалідам ІІ групи виплачується в
розмірі - п'яти мінімальних заробітних
плат.

Однак всупереч вимог даної статті
відповідач в 2011 році щорічну допомогу
на оздоровлення виплачував в розмірах
встановлених постановою КМУ від 12.07.2005
року №562, яка істотно зменшує розмір
даної допомоги.

Колегія суддів вважає, що виходячи із
загальних засад пріоритету законів над
підзаконними нормативними актами при
вирішенні даного спору суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що у 2011 році виплата такої
допомоги здійснювалась відповідачем
із порушенням спеціального
законодавства.

Посилання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розмірів щорічної
грошової допомоги на оздоровлення як
на причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України»).

Однак, суд першої інстанції
безпідставно звернув до негайного
виконання постанову у повному обсязі,
оскільки відповідно до припису п.1 ч.1
ст.256 КАС України, який є спеціальним
для виконання постанови суду у справах,
зазначених у п.2 ч.1 ст.1832 КАС України,
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплат пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

Оскільки судом першої інстанції
правильно вирішено спір по суті, але із
помилковим застосуванням норм
процесуального права, то у
відповідності до ст. 201 КАС України,
оскаржену постанову слід змінити.

Керуючись ст.11, ст. 1832 , ст. 195, ст. 196, ч.1
ст. 197, п.3 ст. 198, п. 1 ст. 201, ч.2 ст. 205, ст. 207,
ст. 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу управління праці,
соціальних питань та у справах захисту
населення від Чорнобильської
катастрофи Любомльської РДА
задовольнити частково.

2. Постанову Любомльського районного
суду Волинської області від 30.09.2011 р. по
справі № 2а-0310/3654/11 в частині її
допущення до негайного виконання
змінити.

3. На підставі п.1 ч.1 ст.256 КАС України
допустити зазначену постанову суду до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

4. В решті постанову Любомльського
районного суду Волинської області від
30.09.2011р. по справі № 2а-0310/3654/11-залишити
без змін.

Відповідно до вимог ч.10 ст.1832 КАС
України постанова є остаточною і
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г. Левицька

Суддя
І.М. Обрізко

Суддя
В.П. Сапіга