Справа № 0311/2660/12, 2а-0311/2321/12
Суддя: Левицька Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2014р.
Справа № 876/1954/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді

Левицької Н.Г.,

судді

Обрізка І.М.,

судді

Сапіги В.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження у місті Львові

апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області, смт Маневичі Волинської
області

на постанову Маневицького районного
суду Волинської області від 27.04.2012р. у
справі №0311/2660/2012, 2а/0311/2321/2012

за позовом ОСОБА_1, с.Гута-Лісівська
Маневицького району Волинської
області

до управління Пенсійного фонду України
в Маневицькому районі Волинської
області

про стягнення виплат громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи,-

ВСТАНОВИВ:

08.11.2011р. ОСОБА_2 (надалі-позивач)
звернулася в суд з адміністративним
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області про визнання дії
відповідача по справі незаконними,
зобов'язання перерахувати та виплатити
їй раніше призначену додаткову пенсію
та доплату до ненсії, виплату яких
передбачено ст.ст.39, 51, 52 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком за
період з 23.04.2011р. по дату винесення
рішення суду.

Ухвалою Маневицького районного
суду Волинської області від 09.04.2012р.
позовні вимоги за період з 23.04.2011р. по
08.05.2011р., залишено без розгляду
відповідно до вимог ст.ст. 99,100 КАС
України.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 27.04.2012р. у
справі №0311/2660/2012, 2а/0311/2321/2012
адміністративний позов задоволено.

Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області провести позивачу перерахунок
та виплату доплати до пенсії в розмірі
двох мінімальних заробітних плат на
час виплати за період з 09.05.2011р. по
22.07.2011р. включно на підставі положень
ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", з урахуванням виплачених
сум.

Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області провести перерахунок та
виплату позивачу додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 25
відсотків мінімальної пенсії за віком
за період з 09.05.2011р. по 22.07.2011р. включно
на підставі положень ст.ст. 67 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком у
відповідності до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державнен
пенсійне страхування", ч.3 ст.4 Закону
України "Про прожитковий мінімум", з
урахуванням виплачених сум.

Зобов'язано управління
Пенсійного фонду в Маневицькому районі
Волинської області провести
перерахунок та виплату позивачу
щомісячної компенсації в разі втрати
годувальника в розмірі 50 відсотків
мінімальної пенсії за віком за період з
09.05.2011р. по 22.07.2011р. включно на підставі
положень ст.ст. 52, 67 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком
у відповідності до ч.1 ст.28 Закону
України"Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", ч. 3 ст. 4
Закону України "Про прожитковий
мінімум", з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постанова мотивована тим, що згідно
ст.ст. 51, 52 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" особам, віднесеним до
категорії 3, щомісячна додаткова пенсія
за шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається в розмірі 25 відсотків
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", а вразі втрати
годувальника 50 відсотків мінімальної
пенсії за віком. Відповідно до ст.39
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях зони
гарантованого добровільного
відселення, провадиться доплата в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат.

Не погодившись із постановою її
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області, вважає, що судом
при винесенні рішення допущено
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Просить скасувати рішення суду
першої інстанції та винести нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позову повністю. Вказує на те, що при
обчисленні щомісячної додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю
позивачу по справі Управління
Пенсійного фонду керувалось
Постановою КМ України №530 від 28 травня
2008 року та № 836 від 26 липня 1996 року.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на рішення
суду першої інстанції, яке прийнято у
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього
Кодексу. Перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до переконання, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач є особою яка постійно проживає
на території зони гарантованого
добровільного відселення, та
потерпілою від наслідків
Чорнобильської катастрофи третьої
категорії та являлась дружиною
померлого ОСОБА_3- особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії, що мала
інвалідність 1 групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1.

Відповідно до частини першої ст.46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення визначені та закріплені в
Законі України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Згідно із ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", у редакції,
що діяла на момент виникнення спірних
правовідносин - громадянам, які
працюють на територіях радіоактивного
забруднення, провадиться доплата в
таких розмірах: у зоні безумовного
(обов'язкового) відселення - три
мінімальні заробітні плати; у зоні
гарантованого добровільного
відселення - дві мінімальні заробітні
плати; у зоні посиленого
радіоекологічного контролю - одна
мінімальна заробітна плата. Пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на цих територіях, і
стипендії студентам, які там
навчаються, підвищуються у розмірах,
встановлених частиною першою цієї
статті.

Відповідно до вимог ст.51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 3, щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 25
процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно із ст. 52 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", визначено, що місячна
компенсація в разі втрати годувальника
призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утримання, в розмірі 50
відсотків мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України. Право на
щомісячну компенсацію в разі втрати
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи мають непрацездатні члени
сім'ї годувальника, які були на його
утриманні. При цьому дітям щомісячна
компенсація призначається незалежно
від того, чи були вони на утриманні
годувальника. Члени сім'ї, які
вважаються непрацездатними і
утриманцями, визначаються відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування"

Всупереч ст.ст.39, 51, 52 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" позивачу
вказані доплати виплачувалися
частково, у фіксованому розмірі,
визначеному Постановою Кабінету
Міністрів України № 836 від 26 липня 1996
року по ст. 39 вказаного Закону та по ст.
51, відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №530 від 28 травня 2008
року, а не в кратному відношенні до
мінімальної заробітної плати та
мінімальної пенсії за віком, як того
вимагає вказаний Закон.

Відповідно до частини другої ст.19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
ст.9 КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
при визначенні розміру пенсій
позивачеві застосуванню підлягають
положення ст.ст.39, 51, 52 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
вказані постанови Кабінету Міністрів
України, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальний
розмір пенсії за віком за наявності у
чоловіків 25, а у жінок - 20 років
страхового стажу встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом. За кожний повний
рік страхового стажу понад 25 років
чоловікам і 20 років жінкам пенсія за
віком збільшується на 1 відсоток
розміру пенсії, обчисленої відповідно
до статті 27 цього Закону, але не більше
ніж на 1 відсоток мінімального розміру
пенсії за віком, зазначеного в абзаці
першому цієї частини. У частині другій
цієї статті вказано, що за наявності
страхового стажу меншої тривалості,
ніж передбачено частиною першою цієї
статті, пенсія за віком встановлюється
в розмірі, пропорційному наявному
страховому стажу, виходячи з
мінімального розміру пенсії за віком.

Положення ч.3 ст.28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", на думку колегії суддів
не є перешкодою для застосування даної
величини (мінімального розміру пенсії
за віком) до обрахування інших пенсій
чи доплат пов'язаних з мінімальною
пенсією за віком, оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого
крім передбаченого ч.1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

Апеляційний суд, вважає за необхідне
звернути увагу, що пенсія є періодичним
платежем, виплата якої, за загальним
правилом, не обмежена у часі. Доплата до
пенсії, яка є додатковою виплатою
особі, яка визнана такою, що має на неї
право, нерозривно пов'язана з виплатою
пенсії і також має не визначений у часі
граничний термін виплати.

Отже, вирішуючи питання про
зобов'язання нарахувати та виплатити
відповідні періодичні платежі особам
які є потерпілими від наслідків
Чорнобильської катастрофи, у разі
відсутності спору про право особи на
отримання додаткової пенсії та
доплати, не можна обмежувати орган,
відповідальний за здійснення їх
нарахування і виплати, певним часовим
проміжком, якщо не відбулося змін у
законодавстві.

Тобто, органи Пенсійного фонду України
зобов'язані проводити нарахування та
виплати відповідних періодичних
платежів до втрати особами такого
права.

Відповідно до Закону України від
14.06.2011р. №3491-VI"про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" доповнені прикінцеві
положення пункту 4 певним змістом, яким
установлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.
Зазначені норми набрали чинності з дня,
наступного за днем його опублікування,
а саме з 19.06.2011р., оскільк опубліковані в
газеті "Голос України" за 18.06.2011р. №110
(5110). Крім того, на виконання зазначених
змін, Кабінетом Міністрів України
прийнята Постанова №745 від 06.07.2011р.,
якою визначений розмір виплати для
соціальних категорій за статтями 39, 50,
51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни", яка
набрала чинності 23.07.2011р., оскільки
опублікована в газеті "Урядовий кур'єр"
за 23.07.2011р. №133 (4531).

Беручи до уваги вищевикладене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про задоволення судом першої
інстанції вимог позивача лише по 22
липня 2011 року включно.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та
доплати до пенсії як пенсіонеру який
проживає на території зони
гарантованого добровільного
відселення відповідно до ст.ст.39,51, 52
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 09.05.2010р. по 22.07.2011р. включно.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області, відповідний
обов'язок слід покласти на відповідача
у справі.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги в
цілому суттєвими не являються і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Маневицькому районі Волинської
області, - залишити без задоволення.

2.Постанову Маневицького районного
суду Волинської області від 27.04.2012р. у
справі №0311/2660/2012, 2а/0311/2321/2012 за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Маневицькому районі
Волинської області про зобов'язання
нарахувати та виплатити підвищення до
пенсії та додаткову пенсію як особі, що
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, - залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.10 ст.183-2 КАС
України ухвала є остаточною і
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Н.Г.
Левицька

Суддя
І.М.
Обрізко

Суддя
В.П.
Сапіга